Sankt Jørgen kirke

Sankt Jørgen kirke, eller Hospitalskirken, er en kirke  i tre konstruert i en kvadratisk form, fra 1706 i Bergen kommune i Vestland fylke. Den har en T-formet grunnplan med et hovedskip og en tverrarm. Kirken var opprinnelig kirke for spedalske, og i en periode sognekirke for Årstad menighet. I dag er kirken en del av Lepramuseet. Den brukes også til gudstjenester på svensk og engelsk.

 Opprinnelse 
St. Jørgen hospital kan vi spore tilbake til 1411 da den hanseatiske kjøpmann Brun Dentser testamenterte en gave til hospitalet. I 1557 skjenket kong Christian 3. messeklærne og kalken fra Halsnøy kloster til hospitalet. Dette gjør at vi med sikkerhet kan si at det har vært knyttet en kirke til hospitalet fra det tidspunktet, og at den trolig også var eldre.

 Sognekirke for Årstad menighet 
På 1500-tallet sognet Årstad menighet til Den hellige korskirke på Alrekstad. Utover 1600-tallet forfalt kirken og menigheten måtte derfor sogne til Birkeland kirke i Fana. Allerede i 1667 ble det gjort forsøk på å inkludere Årstad i St. Jørgens sogn. Et kongebrev fra kong Frederik 3. tillot Årstad å bli inkludert i St. Jørgen. Likevel ble det ikke noe av denne innlemmelsen.

Først under Erik Pontoppidans bispeembete ble Årstad formelt underlagt St. Jørgen, som følge av kongelig reskript av 25. april 1749. I anordningen var det spesielt tre grunner til at Årstad skulle sogne til Hospitalkirken. Først og fremst viste det seg at det ikke var plass, eller satt av stoler til menigheten i Birkeland kirke. Den andre årsaken var avstanden (15 km) til Birkeland i Fana. Den tredje grunnen angikk St. Jørgens beliggenhet. Årstad menighet hadde søkt prekener og sakramenter i andre kirker i området. Menigheten fikk på dette grunnlaget benytte St. Jørgen som sognekirke. Fra nå av betalte de også tiende til denne kirken.

Det at en menighet brukte St. Jørgen som sognekirke, kan ha ført til mindre stigmatisering av leprapasientene. Hildebrandt Meyer kunne blant annet fortelle at friske og pasienter omgikkes uten hensyn til smittefaren. Pasientene følte seg trolig mer som en del av samfunnet enn tidligere. Dermed gagnet det ikke bare Årstad-menighetem å få sogne til Hospitalskirken, men også pasientene.

På 1800-tallet fikk Årstad en stor befolkningsvekst, og sognet ble for stort for Hospitalskirken. Følgelig ble Årstad kirkesogn skilt ut av St. Jørgen i 1886, og den nye kirken i Årstad ferdigstilt i 1890.

 Menighetens plassering i kirken 
Kirkegjengere fra forskjellige lag i samfunnet møtes til gudstjeneste, og i eldre tider kunne man leie stolene i kirken. I «stolbøkene» i arkivet etter St. Jørgen hospital kan en se hvor forskjellige medlemmer av menigheten satt. I disse bøkene ble det ført inn hvor mye som var betalt i leie, og hvem som brukte kirkebenkene. Eksempelvis kan en se at Årstad gård og Kalvedalen gård fikk plassene på benk nummer 6 som var ved altertavlens høyre side, sett fra hovedinngangen. Plassene rundt altertavlen var gjerne avsatt til høytstående medlemmer av sognet. Leprapasientene var plassert bakerst i hovedskipet under gudstjenestene, mens legene og forstanderne satt på galleriet rett over dem. Stolboken gir et interessant innblikk i plasseringene i kirken, samt i sognets sosiale forhold.

 Welhaven som sogneprest 
Johan Ernst Welhaven ble ordinert til prest i 1801, og arbeidet hele sitt yrkesaktive liv ved St. Jørgens kirke, først som kapellan (1801–07), senere som sogneprest (1808–27). Flere la merke til Welhaven og hans virke på St. Jørgen, blant andre bergenseren P. A. Jensen som i sine memoarer forteller om den mildhet som Welhaven viste overfor de mindre lykkelige i menigheten. I tillegg til sin mildhet greide han også å samle en viss menighetsskare under sine prekener. Han var en flink taler, og mye kan tyde på at tilhørere utenfor menighetens grenser kom for å høre på Welhavens prekener.

 1814 
I ukene etter Kielfreden, 14. januar 1814 ble det sammenkalt til et stormannsmøte på Eidsvoll etter stattholderen Christian Fredriks initiativ. Det ble bestemt at det skulle kalles sammen en riksforsamling på Eidsvoll den 10. april og at det skulle velges representanter til riksforsamlingen. Sognekirkene ble i denne sammenheng sett på som et egnet sted for slike valg. St. Jørgen, sognekirke for Årstad, holdt valg fredag 11. mars hvor bøndene Ole Mathisen Tarlebø og Arne Torkilsen Legden ble valgt. Valgmennene skulle samles med andre valgmenn fra flere sogn for å avgjøre hvem som skulle dra til Eidsvoll. I ettertid har man ansett disse valgene for å være de første nasjonale valgene i Norges historie.

Den 5. juni 1814 holdt Welhaven en av hans mange prekener og tematikken var knyttet til hendelsene på Eidsvoll i maidagene. I åpningsbønnen ber Welhaven Gud om å få slutt på krigen og gi «Christian» fred, dvs. Christian Fredrik, som i mai ble valgt til Norges konge på Eidsvoll. At det var nedfelt en ny grunnlov og foretatt kongevalg på Eidsvoll, ble først kjent i Bergen 26. mai, og Welhavens preken var en del av et nasjonalt påbud om å kunngjøre dette for folket. Talen var nærmest et opprop om å stå fast ved sitt og ikke la seg underkue av fremmede makter. Men som ettertiden viste, ble ikke Norge selvstendig i 1814. Bare en drøy måned etter at Welhaven holdt sin preken i St. Jørgen, hadde svenskene krevet Christian Frederiks abdikasjon.

Bygningen
Kirken ble gjenoppbygget etter bybrannen i 1702 og sto ferdig i 1706. I dag har hospitalkirken en hvitfarget kledning mot Kong Oscarsgate og en karakteristisk grågrønn farge i kledningen mot gårdsplassen. I tillegg er det irrede kobberplater på kirketårnets tak. Hospitalkirken har tidligere hatt andre farger. Hildebrandt Meyer skrev at han i sine yngre dager mente å huske at kirken var tjæret og senere fikk en rød oljefarge. Øverste del av spiret, skrev han, ble dekket med kobber allerede i 1763. I en detalj fra Johan Georg Müllers prospekt «Fanabønder på vei til Stadsporten» fra 1796 er kirken fremstilt med en rødlig farge og irret kobbertak. En gang før 1806 ble kirken malt hvit, noe vi kan se i et prospektet av Rådstuen og Hagerupsgården malt av J. C. Dahl, datert 1806. Prospektet viser Hospitalkirkens hvite kirketårn i bakgrunnen. Noe senere fikk kirken den grågrønne fargen den har i dag. Ellers er bygningen stort sett slik den var da den var ferdig. På 1700-tallet var ikke kirken og hovedbygningen forbundet, men ble det trolig da det ble bygget et sakristi i 1862.

Våren 2014 ble St Jørgen kirke påtent, og røyk- og vannskader fra brann og brannslukning påførte bygg og inventar atskillig skade.Øyvind Torheim: «Kutter erstatning med åtte mill.», Bergens Tidende 11. juni 2014 Sot ble hentet ut mellom hvelving og tak ved å sprøyte inn knust glass, og blandingen av glass og sot deretter sugd ut. Denne metoden hindret at kirken luktet sot i årevis etterpå.Om restaureringen av St. Jørgen, Bergens Tidende 5. februar 2014

 Referanser 

Se også
 Lepramuseet

 Kilder 
 Arkivet etter St. Jørgen Hospital, oppbevart ved Bergen Byarkiv
 Hildebrandt Meyers samling, 1754-1774, fra arkivet etter De eligerte menn, oppbevart ved Bergen Byarkiv
 Artikkel om Årstad menighet og Hospitalskirken ved St. Jørgen Hospital, av Dan André Fiskum Velle, Historier fra en bydel - Årstad, Bergen Byarkiv

 Litteratur 
Lidén, Hans-Emil, Magerøy, Ellen Marie; Norges kirker, Bergen bind II Oslo 1983 ISBN 82-05-14299-8
 Meyer, Hildebrandt. 1764. «Samlinger til den Berømmelige og Navnkundige Norske Handel Stad Bergens Beskrivelse» i Bergen historiske forening. Skrifter, Bendix Edvard Bendixen [red], 1904

 Eksterne lenker 


  Bymuseet i Bergen
  Lepramuseet
  Den kulturelle skolesekken
  Bilder fra kirken

Kategori:Museer i Bergen
Kategori:Kirker i Bergen
Kategori:Fredete byggverk i Vestland
Kategori:Kulturminner i Bergen
Kategori:Bergens historie
Kategori:Bergenhus
Kategori:Kirker fra 1706
Kategori:1706 i Norge
Kategori:Museer etablert i 1970-årene
Kategori:Kirker i Bergen domprosti
Kategori:Valgkirker i 1814
Kategori:1700-tallet i Bergen