Umesamisk

Umesamisk (umesamisk: ubmejesámiengiälla) er et vestsamisk språk. Umesamisk blir talt av umesamer, og grenser til språkområdene for pitesamisk i nord og sørsamisk i sør.

Det umesamiske språkets nordlige grense går i Sverige ved Piteälven gjennom Arjeplog kommune. Den sørlige grensen anses å gå langs vannskillet mellom Umeälven og Vojmån. Arjeplog, Arvidsjaur, Sorsele, Tärnaby, Storuman, Malå, Lycksele, Umeå og Skellefteå, regnes til det umesamiske språkområdet. I Norge regnes kommunene Rana og Hemnes i Nordland som umesamiske språkområder. Grensen går i nord ved Saltfjellet og i sør ved Korgfjellet.

Språket har en litterær tradisjon som går tilbake til 1668, men fikk ikke en offisiell ortografi før i 2016. UNESCO definerte umesamisk som et døende språk i 1995. På norsk side ble det da regnet som utdødd, og i 2003 var det bare 10 talende igjen i Sverige, som bodde nord for Arjeplog og Arvidsjaur. Etter årtusenskiftet har det pågått et forsøk på revitalisering både på svensk og norsk side.

Kategorisering
Umesamisk er et vestsamisk språk. Det er et samisk språk som er en del av de finsk-ugriske og uralske språkfamiliene.

Dets posisjon i det samiske dialektkontinuum er omstridt. Umesamisk er noen ganger kategorisert sammen med sørsamisk som tilhørende den sørlige greinen av de vestsamiske språkene. Andre oppfatter umesamisk som den sørligste dialekten av de sentrale samiske språkene pitesamisk og lulesamisk.

Umesamisk har stadieveksling, som er en type konsonantmutasjon, hvor konsonanter veksler mellom ulike bøyninger av samme ord. Dette forekommer også i de vestsamiske språkene nordsamisk, lulesamisk og pitesamisk, såvel som i de østsamiske språkene skoltesamisk, akkalasamisk, kildinsamisk, tersamisk, kemisamisk og enaresamisk. Stadieveksling forekommer ikke i sørsamisk.

Vokalsystemet til umesamisk er derimot mer likt sørsamisk.

Utbredelse
Det umesamiske språkets nordlige grense går i Sverige ved Piteälven gjennom Arjeplog kommune. Den sørlige grensen anses å gå langs vannskillet mellom Umeälven og Vojmån.

Viktige deler av umesamisk område består av skogssamebyene Östra og Västra Kikkejaur, Mausjaur og Maskaur samt Malå sameby. Samebyene Ran, Gran og Umbyn i vest tilhører også umesamisk område. Kommunene Arjeplog og Arvidsjaur i Norrbottens län, og kommunene Sorsele, Storuman, Malå, Lycksele, Umeå og Skellefteå i Västerbottens län, hører til det umesamisk område.

I Norge ble umesamisk definert som et utdødd språk av UNESCO i 1995, men det ble tidligere talt i områdene omkring Mo i Rana, Hemnes og Korgen. Stedsnavnet Finneidfjord 13 km sørøst for Hemnesberget, vitner for eksempel om samisk tilstedeværelse. Navnet kan spores tilbake til gården Findiedt i 1567. «Finn» er nemlig den gamle norske betegnelsen for same.

På Moholmen, den eldste bydelen i Mo i Rana, opprettet misjonæren Thomas von Westen (1682–1727) en egen samisk internatskole som rommet 20 elever. Både skolen og Mo kirke fra 1724 ble bygd av misjonskollegiet for samene. Skolen ble senere flyttet til Skolvika på Ånes som er en del av Båsmoen.

Umesamisk ble på 1600-tallet talt av mange skogssamer i de svenske skogsområdene. Språkets geografiske beliggenhet tyder på at det har sin opprinnelse i skogsdialekter, og at dets spredning til fjellområdene skyldes endrede samfunnsforhold. I Pite lappmark har det vært en tydelig språkgrense mellom fjellsamer som snakket pitesamisk, og skogssamene som snakket umesamisk. Skogssamene i Malå, omkring Tärnaby og den østre delen av Sorsele har også snakket umesamisk.

I Lycksele lappmark og Åsele lappmark ble skogssamene nesten fullstendig assimilerte av den svenske befolkningen på 1800-tallet. De gikk over til å snakke svensk, og  deres gamle språk gikk stort sett tapt. I tillegg ble det umesamiske språkets sørlige grense også påvirket av riksgrensens fastsettelse i 1905, så vel som av innføringen av moderne samebyer.

I 1668 og 1669 publiserte den svenske og umesamiske presten Olaus Stephani Graan (d. 1690) de to første bøkene på samisk i Sverige. Bøkene utkom i Lycksele, og viser at de også der snakket umesamisk. I 1738 publiserte den svenske presten Pehr Fjellström (1697–1764) en umesamisk grammatikk og en svensk-umesamisk ordbok på samme sted.

Det umesamiske språkets historiske grense mot sør er uklar. Nedtegnelser av Jonas A. Nensén (1791–1881) fra 1830-årene tyder på at skogssamene også i Åsele lappmark snakket en umesamisk dialekt. Deres språk skilte seg fra sørsamisk som ble snakket av fjellsamene i Vilhelmina. Språkets sørlige grense gikk dermed på denne tiden mot grensen til Ångermanland i sørøst og Jämtland i sør.

I en studie publisert i 2012, valgte professor emeritus i finsk-ugriske språk ved Uppsala universitet, Lars-Gunnar Larsson (1947–), å dra den umesamiske sørgrense langs vannskillet mellom Umeälven og Vojmån.

Dialekter
En idiolekt av umesamisk ble talt av Lars Johan Sjulsson (1871–1954) fra Setsele i Malå skogssameby, i nærheten av Malå. Den ble dokumentert av Wolfgang Schlachter (1908–1999) i en ordbok fra 1958 og et etterfølgende verk.

Det eksisterer også dialekter innenfor det umesamiske området. Nordvestlige dialekter omkring innsjøene Maskaure og Ullisjaure, såvel som Tärnaby, har mest likheter med sørsamisk. Sørøstlige dialekter omkring Malå og innsjøene Malmesjaure og Mausjaure har mest likheter med pitesamisk.

 Egenskap  Vestlig umesamisk  Østlig umesamisk  Noter opprinnelig *ðː       endelse for akkusativ entall  -p  -w  fra ursamisk *-m ord for «ørn»  (h)àrʰčə  àrtnəs 

Korhonen og Barruk (2010) har beskrevet en variasjon mellom østlige og vestlige dialekter i bøyningen av verb. En gjennomgående trekk blant likestavede verb er at /p/ i margo i østlige dialekter blir til /v/ i vestlige dialekter (1). De vestlige dialektene har også oftere et bortfall av vokaler foran /h/ i tredje stavelse (2). I sammendratte og ulikstavede stammer har vestlige varianter også ofte et enstavig bøyningsuffiks, mens de østlige varianter har tostavede (3). I disse tilfellene analyseres alltid endelsen som en egen fot selv i den kortere versjonen:

 Vestlig umesamisk  Østlig umesamisk  Noter(1)  vádtsie-vehten  vádtsie-biehtien  «gå» - Presens Dualis andre person(2)  bargi-jmh  bargi-jmeh  «arbeide» - Preteritum Pluralis første person(3)  juhtáji-b  uhtáji-jjuv  «begynne/flytte» - Preteritum Singularis første person

Den største dialektvariasjon finner vi i kopulaverb og negasjonsverb.

Tidlig litteratur
Umesamisk var det første samiske språket som ble mye brukt skriftlig. Den skytteanska skolan ble opprettet i Lycksele i 1632, og ble et sentrum for samisk utdannelse. Forholdsvis mange studenter kom fra Lycksele lappmark og Åsele lappmark. Dette var umesamiske områder og derfor ble flere av de første samiske bøkene også skrevet på umesamisk.
Et standardverk for eldre samisk litteratur, Bibliographie der lappischen Litteratur (1899), av Just Qvigstad (1853–1957) og Karl Bernhard Wiklund (1868–1934), omtaler følgende tekster skrevet på umesamisk:

 Thesaurus catecheticus (1668) av Laurentius Paulinus Gothus (1565–1646), oversatt av Olaus Stephani Graan.
 Manuale Lapponicum (1669), oversatt og sammenstilt av Olaus Stephani Graan.
 Det nye testamente, oversatt i årene 1701–1713 av Lars Rangius (1667–1717), men aldri trykt
 ABC-bok (1726), oversatt av Simon Granmark (Angurdolf, d. 1728).
 Luthers lille katekisme (1726), oversatt av Simon Granmark
 Forklaring av Luthers lille katekismus (1738) av Olov Svebilius (1624–1700), oversatt av Pehr Fjellström

Den norske språkforskeren Knut Bergsland (1914–1988) hevdet at språket i oversettelsen av Svebilius' forklaring ligger nærmere pitesamisk. I tillegg til ovenstående kan de to allerede nevnte bøker av Pehr Fjellström, samt to Bibeloversettelser tilføyes:

 Grammatica Lapponica (1738), umesamisk grammatikk
 Sueco-Lapponicum (1738), svensk-umesamisk ordbok
 Ådde Testament same kiäli puoktetum (1755), eller det nye testamente
 Tat Ajles Tjalog (Den hellige skrift) (1811), eller den første samiske bibelen

Truet språk og revitalisering
I 1995 var det, ifølge katalogen Ethnologue, kun 1000 etniske umesamer igjen, fordelt i Lycksele, Malå, området omkring Tärnaby og Sorsele. Ifølge språkforskeren Tapani Salminen var det i 2000 bare 20 gjenværende samer som snakket umesamisk i Sverige, bosatt i de svenske kommunene Arjeplog og Arvidsjaur. I 2003 var det ifølge språkforskeren Trond Trosterud (1962–) kun ti personer igjen som snakket umesamisk, og de var alle over 65 år gamle.

Umesamisk ble i 1995 definert av UNESCO som et døende språk. Etter årtusenskiftet har det pågått et forsøk på revitalisering av språket.

I Malå har det siden 2001 vært undervist i sørsamisk, og siden 2010 i umesamisk. Høsten 2014 ble det påbegynt en lærerutdanning i umesamisk ved Umeå universitet. De tre første lærere var ferdigutdannet høsten 2016.

Siden 1988 har den svenske språklæreren Henrik Barruk (1961–) fra Storuman arbeidet for å bevare det umesamiske språket som et levende språk. I 2008 ble han tildelt Umeå sameforenings hederspris og språkprisen gollegiella for sine bestrebelser. I 2018 ble han også tildelt det svenske språkrådets minoritetsspråkpris for sin innsats. Barruk var med på å utvikle den umesamiske ortografien (se et avsnitt nedenfor). I 2018 var han også blant utgiverne av en umesamisk ordbok bestående av mer enn 5 000 ord.

Artist og låtskriver Katarina Barruk (1994–) fra Storuman ble i 2012 utnevnt til «årets unge kunstner» på festivalen Riddu Riđđu, etter å ha fremført sine sanger på umesamisk. Katarina er datter av Henrik Barruk, og har vært en viktig stemme for det umesamiske språket.

Den 22. juni 2017 ble Hemnes Umesamiske Forum, grunnlagt på Hemnesberget i kommunen Hemnes i Norge. Daglig leder er Jørn Magnus Rivojen Langseth (1954–).

Den 30. november 2009 ble den åpne gruppen «Vi som vill bevara umesamiskan» opprettet på Facebook. Den 18. april 2011 ble den etterfulgt av den lukkede gruppen «Umesamiska (studiecirkel)».

Fonologi

Konsonanter
LabialDental/AlveolarPost-alveolarVelarGlottalPlosiv   Affrikat  Frikativustemt   stemt  Nasal    Rhotisk Approksimant  

Fonemene  og  er allofoner av  og . Når lyden  inntreffer før en plosiv eller en affrikat, realiseres den som en preaspirert lyd. Hvis lyden  inntreffer før en , blir lyden en palatal approksimant . Enkelte vestlige dialekter av språket mangler fonemet .

Vokaler
+ Korte vokaler Fremre Midtre Bakre Trang     Sentral   Åpen + Lange vokaler Fremre Midtre Bakre Trang    Sentral   Åpen  
Det brukes fire diftonger: , ,  og . Lyden schwa  kan være en allofon til forskjellige vokaler.

Ortografi
På tross av en litterær tradisjon som går tilbake til 1668, fikk ikke umesamisk et offisielt skriftspråk (ortografi) før i 2016. Også pitesamisk fikk en offisiell ortografi relativt sent, nemlig den 20. august 2019. Men pitesamisk har ingen litterær tradisjon på samme måte som umesamisk; den første boken på pitesamisk utkom den 7. mars 2020.
En uoffisiell umesamisk ortografi ble en stund tatt i bruk lokalt i Sverige, deriblant av kommunene Umeå og Lycksele. Den første ortografien for umesamisk ble utarbeidet i 1998 i samband med et dokumentasjonsprosjekt for stedsnavn.

I 1999 foreslo det svenske sametinget et offisielt umesamisk skriftspråk. Forslaget ble lagt frem for FN den 28. januar 2000.

Den 27. april 2010 ble den uoffisielle lokale ortografien godkjent av den samiske språknemnden Sámi giellalávdegoddi i Karasjok. Den 26. februar 2014 ble ortografien også godkjent av Sametingets språknemnd i Umeå.

Styret i Samiskt Parlamentariskt Råd (SPR) besluttet 27. juli 2012 å innrette en yrkes- og ressursgruppe for samisk. Gruppen heter Sámi Giellagáldu og erstattet samisk språknemd. En arbeidsgruppe, hvis oppgave var å godkjenne umesamisk ortografi, ble overført fra SPR til Sámi Giellagáldu den 31. desember 2015.

Umesamisk arbeidsgruppe bestod av Henrik Barruk (1961–) og Olavi Korhonen (1938–) fra Sverige, Ole Henrik Magga (1947–) fra Norge, og Pekka Sammallahti (1947–) fra Finland. Arbeidsgruppen hadde fire møter: I Stockholm 20. mai 2015, i Kautokeino 19. august 2015, i Umeå 28. januar 2016 og i Lycksele 26. april 2016. I Lycksele undertegnet de en sluttrapport, og under en historisk seremoni på Gammplatsen i Lycksele, ble umesamisk et offisielt skriftspråk.

 Bokstav Fonem(er) A a  Á á  B b  D d  Đ đ  E e ,  F f  G g  H h  I i  Ï ï  J j  K k ,  L l  M m  Bokstav Fonem(er) N n  Ŋ ŋ  O o  (bare i diftonger) P p ,  R r  S s  T t ,  Ŧ ŧ  U u ,  Ü ü ,  V v  Y y  Å å ,  Ä ä  Ö ö  (bare i diftonger)

Vokallengden går ikke frem av bokstavene ⟨u⟩, ⟨ü⟩ og ⟨å⟩, men lange vokaler indikeres av en makron, en diakritisk ¯ plassert over en vokal (⟨ū⟩, ⟨ǖ⟩ og ⟨å̄⟩). I eldre ortografier, ble lengden indikert med en dobbel vokal.

Både lange og overlange konsonanter skrives med en dobbel konsonant-bokstav. Overlange konsonanter er indikert med en vertikal linje: ⟨bˈb⟩, ⟨dˈd⟩, etc.

Vokalfonemer med ulik ortografi

I fem tilfeller kan samme vokalfonem skrives på ulike måter. To av dem er diftongene /uo/ og /ie/. I eksempel (1) er de en faktor som bestemmer om konsonantsentrum er overlangt eller ikke. I slike tilfeller anvendes særskilte, alternative stavelser. Stavelsen av /uo/ og /u/ påvirkes også av om omlyden /ie/ er en lateral. Dette ser vi av eksempel (2). Noe lignende kan sies om variasjonen mellom ⟨i⟩ og ⟨ï⟩ i eksempel (3). Anvendelsen av ⟨ï⟩ er noe inkonsekvent, noe som understreker poenget til den engelske språkforskeren Robert M. W. Dixon (1939–) om å være måtefull med diakritiske tegn (se avsnitt nedenfor). Den ventede stavelsen i eksempel (3) hadde vært med ⟨ï⟩. Eksemplene nedenfor er fra historiske tekster.

 # Ord Betydning(1) vuassa /ˈvuos’səә/ [ˈʋuas’səә] «sekk»(2) tjuöhtie /ˈʧuohtie/ [ˈʧʉɛhtie] «hundre»(3) ihkabe /ˈihkəәpəә/ [ˈɨhkəәbəә] «kanskje»ïhká /ˈihkaa/ [ˈɨhkaa] «selv om»

Aller mest varierer likevel lateralvokalen /əә/, som påvirkes av den etterfølgende konsonanten. I eksempel (9) skrives den foran /j/ som ⟨i⟩, mens den i eksempel (4) skrives ⟨u⟩ foran /v/ eller finalt /p/. Det viser hvordan uttalen kan variere med omgivelsene. I andre omgivelser kan den påvirkes av vokalsentrum.

Ofte anvendes bare /e/ etter en fremre vokal eller /ʉ/, som vist i eksemplene  (5) og (6). I andre tilfeller anvendes den etter <a>.  Dette ser vi av eksempel (10). Dette ligner også variasjon i uttalen, men er ikke alltid like konsekvent. Dersom det er et ord med to føtter blir ofte <e> ut att anvendt uansett, noe vi ser av eksempel (7). Iblant skrives ikke vokalen, men står mellom to toneløse konsonanter og uttales ikke. Dette ser vi av eksempel (9). Da blir alltid den etterfølgende konsonanten stavelsebærende. Det gjelder også midt inne i ord.

 # Ord Betydning (4)sjaddub /ˈʃat’təәp/ [ˈʃat’tʉp] «jeg blir» (5)älggen /ˈeel’kəәn/ [ˈɛɛlkkəәn] «de begynte» (6)júhten /ˈjʉhtəәn/ [ˈjʉhtn̩] «de flyttet» (7)vuajdnájame /ˈvuojtnaajəәməә/ [ˈʋuajtnaajaməә] «[har] fått syn på» (8)nålggsit /ˈnol’kəәsəәt/ [ˈnol ks̩ əәt] «å prate»

På lignende måte ser det ut å fungere i vokalmargo. I eksempel (5) skrives /əә/ som ⟨i⟩ foran /j/, /s/ og /t/. og som ⟨u⟩ foran /v/ og /p/. Dette ligner også på variasjonene til uttalen. Likevel virker det som at vokalen konsekvent skrives <e> ved ordets slutt, noe vi ser av eksempel (9), og ellers med <a>, noe vi ser av eksempel (10). En så konsekvent uttalevariasjon har likevel ikke blitt funnet. Liksom en lateral skrives ikke vokalen, hvis den står mellom to toneløse konsonanter og faller dermed bort. Dette ser vi av eksempel (11). Også da kompenseres det av at en av konsonantene blir stavelsesbærende.

 # Ord Betydning (9)lágijde /ˈlaakəәjtəә/ [ˈlaagijdəә] «lovene» (akkusativ) (10)iednaman /ˈiet’nəәməәn/ [ˈiettnəәməәn] «jordens» (11)gårádh /ˈkooraatəәh/ [ˈkoraat̩ h] 

Konsonanter med ulik ortografi
Plosiver og afrikater er konsonanter som kan representeres med ulik ortografi. Plosiver skrives ofte med ⟨b⟩, ⟨d⟩ og ⟨g⟩ både i initium, konsonantsentrum og konsonantmargo, noe vi ser av eksempel (12). Unntaket er når de står i en konsonantgruppe, etter en toneløs konsonant. Det gjelder også når den toneløse konsonanten er en /h/ som ikke blir skrevet, som vi ser av eksempel (13).

 # Ord Betydning(12) báguojde /ˈpaakuojtəә/ [ˈpaaguojtəә]«flere ord» (akkusativ)(13) guvkietit /ˈkuvhkiehtəәt/ [ˈkuvhkiehtɨt] «å kauke»

I noen få tilfeller er de skrevet med ⟨p⟩, ⟨t⟩ og ⟨k⟩ i initium. Det gjelder dels i konsonantgrupper, men er ganske uvanlig, og i visse låneord.

 # Ord Betydning(14) pruvvien /ˈpruvvien/ [ˈprʉvvien]«en kompis»(15) káhva /ˈkaahvəә/ [ˈkaahfəә] «kaffe»

Lengde representeres alltid av konsonantdobling. For de tegn som skrives som digrafer, er det alltid det første tegnet som dobles, noe vi ser av eksempel (16). Unntaket til dette er affrikatene /ʦ/ og /ʧ/, som i stedet skrives som en <d>, fremfor <ts> eller <tsj>. Dette ser vi av eksempel (17). Unntaket er når den følger etter en toneløs konsonant. Det er ingen forskjell i skrift mellom lange og overlange konsonanter utenfor konsonantgrupper, og begge disse skrives med to konsonanter. Likevel er det for visse ord mulig å se forskjell på lange og overlange konsonantsentrum dersom vokalen er /ie/ eller /uo/.

I konsonantgrupper er det som regel det siste elementet som dobles når gruppen er lang. Den eneste konsonanten det ikke ser ut til å gjelde er /s/, som vi ser av eksempel (19), og altså ikke /h/, selv om også dette elementet forlenges i sterkstadium.

 # Ord Betydning(16) rássjuo /ˈraaʃʃuo/ [ˈraaʃʃuo]«regn»(17) vádtsiet /ˈvaat’ʦiet/ [ˈvaat’ʦiet]«å gå»(18) luossa /ˈluossəә/ [ˈluossəә]«laks»(19) gasskuo /ˈkas’kuo/ [ˈkasskuo]«midten»

Også i skrift er /h/ et særtilfelle. Fonemet blir ikke skrevet inne i konsonantgrupper i konsonantsentrum, eller foran en plosiv i konsonantmargo, som vi ser av eksempel (13).

Andre forhold
Korhonen og Barruk nevner et særunntak i ortografien, nemlig sammensetninger av en dobbel plosiv fremfor en nasal, der skillet mellom langt og overlangt konsonantsentrum ikke høres. I dette tilfelle er en skrevet tekst ikke «pedagogisk meningsfull». Denne bokstavkombinasjonen forekommer imidlertid ikke i det historiske tekstmateriale.

På et språkseminar om umesamisk i 2007 ble det rapportert at «en grunnleggende fremgangsmåte er at man skal skrive forskjellig det man sier forskjellig», og en slik variasjon preger også det skrevne materiale. I majoriteten av tekstene er stavemåten uansett tilpasset de østlige dialektene, med forekomsten av fonemet /đ/, ofte innskutte plosiver fremfor nasal og fullstendig stadieveksling. Det gjenstår å se om dette er en skriftlig trend.

En viss inkonsekvens forekommer ved skriving av /h/ + plosiv, som også i sterkstadium noen ganger skrives svakt. Dette ser vi av eksempel (20):

 # Ord Betydning(20) dahkat /ˈtah’kəәt/ [ˈtahkəәt]«å gjøre»gúhkkie /ˈkuh’kie/ [ˈkʉhkie]«lang»

Forslag til forbedring av ortografien
Språkforskeren Daniel Zakarias von Gertten (1985–) foreslo i 2015 en forbedring av den umesamiske ortografien. Han viste til at Dixon (2010) nevner visse prinsipper om hvordan en ortografi bør se ut. Forskjeller i uttalen må også vises i skriften, hovedsakelig ved at et tegn representerer hver lyd. Man bør unngå varianter av samme fonem, og bør også unngå digrafer. Man bør også være forsiktig med diakritiske tegn. Derfor er det latinske alfabet et godt utgangspunkt for et nytt skriftsystem.

Tradisjonelle skriftspråk overser noen ganger viktige detaljer. Derfor er det viktig at ikke skriftspråket påvirker den fonologiske analysen, og derfor anvender språkvitenskapelige tekster ofte en annen ortografi enn den som anvendes av språkets talere.

Den nåværende umesamiske ortografien viser ikke alle skiller i uttale, deriblant av lengden på vokalene /o/, /u/ og /ʉ/. Det er heller ikke mulig å forstå vokalenes lengde utfra de etterfølgende konsonantene, for eksempel i uttalen av ord som /ˈmoottie/ - måddie, «adskillelige» og /ˈlot’tie/ - låddie, «fugl». Det finnes heller ingen konsekvens i hva ulike tegn betyr. En akutt aksent over en <a> betyr at vokalen er lang, mens samme tegn ovenfor en ⟨u⟩ hentyder til en fremre omlyd eller et annet fonem. En lignende proplematikk ser vi når både <a> og <e> anvendes for /əә/ i ulike posisjoner.

Prinsippet om at det skal være et tegn for hver lyd, brytes når man har både ⟨b⟩ og ⟨p⟩ for /p/, <d> og <t> for /t/, samt <g> og <k> for /k/. De blandes imidlertid ikke sammen med noen andre lyder; tvert imot kan dette være til hjelp for svensktalende. Det samme kan også sies om allofonen /əә/ foran /v/ eller /j/, og hvordan vokalsentrum påvirkes av ie- og e-omlydene. Ortografien bærer således preg av å være utformet på et svensktalende område.

I den hensikt å gjøre lengden på vokalsentrum synlig, og skape konsekvens i anvendelsen av lateraler og akutte aksenter, er det skapt to uoffisielle ortografier. Den ene er foreslått av Sammallahti og den andre av von Gertten.

Sammallahti skrev lange lokaler med doble tegn, og vokalene lå dermed nærmere svensk og sørsamisk ortografi. På denne måte ble /ʉ(ʉ)/ skrevet som <u(u)>, /u(u)/ skrevet som <o(o)> og /o(o)/ skrevet som <å(å)>. Lateralen /əә/ skriver Sammallahti også ⟨i⟩ og ⟨u⟩ i de samme fonologiske omgivelser (han analyserer dem som egne fonem). Det gjør at begge to skrives med <e>. De samme prinsipper gjelder /əә/ i vokalmargo. Han har også et annet system för konsonanter, der /h/ alltid skrives og kan dobles i konsonantgrupper, der overlangt segment markeres med <’> i lengde tre, og der lengden vises på en annen måte for plosiver, eksempelvis <gk(k)>.

Den alternative ortografien til von Gertten bygger for en stor del på den offisielle ortografien. Også der er det i de rundede vokalene att de flesta forskjeller viser sig. Der skrives fortsatt lang /oo/ med <å>, og den korte varianten skrives <o>. Kort /u/ skrives med ⟨u⟩, mens /uu/ skrives med <ú>, for å være konsekvent med anvendelsen av akutt aksent. Bokstavene /ʉʉ/ skrives som <ʉ̍>. Lateralen /əә/ skrives i vokalmargo alltid med <a>, også når den ikke uttales, og ingen unntak gjøres for når konsonantlengde skrives eller ikke.

Nedenfor presenteres tre tekster som eksempel. Den første (A) er hentet fra Schlachters Wörterbuch des Waldlappendialekts von Malå und Texte zur Ethnographie, den andre (B) er hentet fra hjemmesiden til Sorsele kommune og den tredje er fra oversettelsen av Guktie Ubmeje súgij stađđane sjaddij. Disse er gjengitt i form av en fonologisk analyse (1), den nåværende ortografien (2), ortografien til Sammallahti (3) og ortografien til von Gertten (4).

 # TekstA1/uuv’təәləә muv mujh’tieməәn paaliestəә, tie taahtəә kaajh’kəә maalaahkəә suak’nuo kuvləәj
aarviehuv’raajəә. Die koovnəәj taastie paalkies nuorhtəәs maavəәsjaavrie piktəә jah pijjieləә veerəәj
vuostəәk kieđ’kʉvriepuovđəәn jah navaaj pihʧəәkəәn jilliele hierraavaarien jah die
aarviehuv’raajəә/A2Uvddale muv mujttieman bálieste, die dáhta gájkka Máláhke [det vanlige er Máláge] suaknnuo guvlij
Árviehuvrráje. Die gåvnij dástie bálgies nuortas Mávasjávrie bikta jah bijjiele värij vuostak
Geäđggúvriebuovđan jah naváj Bihtjagan jilliele Heärrávárien jah die Árviehuvrráje.A3Oovddele mov mojhhtiemen baalieste, dia daahte gaajhhke Maalahke suaknnoe govlij
Aarviehovrraje. Die gååvnij daastie baalgies nuarhtes Maavesjaavrie bikte jah bijjiele veerij
vuastak Geađkkuvriebuavđen jah navaj Bihtjegen jilliele Hearravaarien jah dia
Aarviehovrraje.A4Úvddala muv mujttieman bálieste, die dáhta gájkka Máláhka suaknnuo guvlij
Árviehuvrrája. Die gåvnij dástie bálgies nuortas Mávasjávrie bikta jah bijjiela värij vuostak
Geäđggʉvriebuovđan jah naváj Bihtjagan jilliela Heärrávárien jah die Árviehuvrrája.B1/tuv kommuvnəәn viel’kuokəәsvuohtəә lie taajđiehtit uđđəә laakəәn jah jijʧəәt riektaaj bij’rəә.
rijkəәn ʉnniepəәlohkuoh kel’kəәh aaj sierrəә sijjəәj roođđəәʃaməәtoohkəәjtəә siep’rəәt jah vujtnəәsijtəә
oosiev vaal’tiet, mah jijʧəәsəә vyj’jəәrijtəә peejtnəәh/ B2Duv kommuvnan veälgguogisvuohta leä dájđietit uđđa lágan jah jijtjat riektáj bijrra.
Rijkan únniebelåhkuoh gelggh áj sierra sijjij råđđasjemedåhkijde seäbrrat jah vujdnasijde
åsiev válddiet, mah jijtjase vyjjarijde bäjdneh.B3Dov kåmmovnen vealggoegisvuahte lea daajđietit ođđe laagen jah jijtjet riaktaj bijrre.
Rijken unniebelåhkoeh gelggh aaj sierre sijjij rååđđesjemedååhkijte seabrret jah vojtnesijte
ååsiev vaalddiet, mah jijtjese vyjjerijte beejtneh.B4Duv kommuvnan veälgguogisvuohta leä dájđiehtit uđđa lágan jah jijtjat riektáj bijrra.
Rijkan ʉnniebelohkuoh gelggah áj sierra sijjij råđđasjamadåhkkijda seäbrrat jah vujdnasijda
åsiev válddiet, mah jijtjasa vyjjarijda bäjdnah.C1/aktəәn paalien staađəәn kaajh’kəә oojvaalaatʧəәh tjoohkəәnin jah jih’təәh: tjuovvəәriihpie kʉjht
mij’jəәn staađəәp tolləәstəә kaajuot jah tan tehtəә kal’kəәpəә sʉʉkəәjtəә ʃattəәtah’tiet. kaatəәnəәj
koop’pəәʧaahkəәtəә pieliestəә sʉʉkəәjtəә ʦikkəәpəә mah stoopuojtəә luovəәs tolləәstəә kojjəәh./C2Aktan bálien stáđan gájkka åjváladtjh tjåhkanin jah jehtth: Tjuovvarehpe gújt mijjan
stáđub dållaste gájuot jah dan dehte galggabe súgijde sjaddadahttiet. Gátanij gåbbatjáhkade
bielieste súgijde tseggebe mah ståbuojde luovas dållaste gåjjh.C3Akten baalien staađen gaajkke ååjvaladtjh tjååhhkenin jah jehtth: Tjuavverehpe gujt
mijjen staađub dålleste gaajoet jah dan dehte galggebe suugijte sjaddtedahhtiet. Gaatenij
gååbbpatjaahhkede bielieste suugijde tseggkebe mah stååboejde luaves dålleste gååjjh.C4Aktan bálien stáđan gájkka åjváladtjh tjåhkkanin jah jehtth: Tjuovvarehpe gʉjt mijjan
stáđub dollasta gájuot jah dan dehte galggaba sʉ̍gijda sjaddadahttiet. Gátanij
gåbbatjáhkkada bieliesta sʉ̍gijde tseggaba mah ståbuojda luovas dollasta gåjjah.

Vokabular
I desember 2018 utga Henrik Barruk en umesamisk ordbok bestående av mer enn 5 000 ord. Nedenfor er det vist et utvalg av dette vokabularet. Utvalget omfatter også to sanger.

 Umesamisk Betydning+Tall aktta enguökttietogulbmatreneälljiefirevïjttafemguvttasekstjïjttjasyvgákttsieåtteåkttsienilühkkietilühkkieakttaellevelühkkieguökttietolvlühkkiegulbmatrettenlühkkieneälljiefjortenlühkkievïjttafemtenlühkkieguvttasekstenlühkkietjïjttjasyttenlühkkiegákttsieattenlühkkieåkttsienittenguökttielühkkietjueguökttielühkkie tjuegulbmalühkkietrettineälljielühkkieførtivïjttalühkkiefemtiguvttalühkkiesekstitjïjttjalühkkiesyttigákttsielühkkieåttiåkttsielühkkienittitjuöhtiehundretuvsánetusenguökte tuvsanhto tusen Umesamisk Betydning+TidsromDager og måneder(Biejvieh jah mánuoh) mánnuodahkka mandag dïjstahkka tirsdag gasskavahkkuo onsdag duarastahkka torsdag bierjiedahkka fredag lávvuodahkka lørdag ájliege søndag urrajábiemánnuo januar guavvamánnuo februar njukttjamánnuo mars vuartjismánnuo april gueddetmánnuo mai biehtsiemánnuo juni sjnjïlttjamánnuo juli bårggiemánnuo augustrahkkatmánnuo  september gålgguománnuo oktober juhttátmánnuo november juvllamánnuo desemberÅrstider / tider på døgnet dálvvie vinter gïjrradálvvie vårvinter gïjrra vår gïjrragiessie vårsommer giessie sommer tjakttjagiessie høstsommer tjakttja høst tjakttjadálvvie høstvinterárrade  morgen beäjvvie dag iehkiede kveld jïjja natt Umesamisk Betydning+Fiärgah - Farger ruapssade rød vïsskade gul kruanná grønn plávva blå tjáhppade svart veälggade hvit tjuarggade grå pruvdna brun Umesamisk Betydning+Fuölkkie - Familie tjidtjie mamma áhttjie pappa tjidtjáhkká mormor tjidtjájjá morfar áhtjáhkká farmor áhtjájjá farfar åbbásøster  veällja bror muahrrá moster (yngre enn mamma) gåsskie moster (eldre enn mamma)
 Umesamisk Betydning+Sijjieh - Steder Árviesjávrrie Arvidsjaur Byöhđame Piteå Gávtjávrrie Ammarnäs Jyörra Jörn Lïkssjuo Lycksele Lüsspie Storuman Máláge Malå Nuaráne Norsjö Suarssá Sorsele Syöldate Skellefteå Tjåsskasulla Stockholm Umesamisk Betydning+Ságastallame - Samtaler Buarajk! Hei! Bürest! Hei! Gükttie leä duv namma? Hva heter du? Muv namma leä (Maria) Mitt namn er (Maria) Gükttie viäsuoh? Hvordan har du det? buaragïkta bra, vel buaragüktie Jeg har det bra gåralágán dårlig Guvnate die! Hei da! Guvnate! Hei da! Die buats die! Hei da! Mij leä dáhta? Hva er det her? Umesamisk Betydning+Spørreord og adverbGïhttjamebáguoh jah adviärbh gie? hvem? mij? hva (er det her)? máb? hva (ser du)? güssnie? hvor? güsstie? hvorifra? gussa? hvortil? gåssie? når? gükttie? hvordan? dássnie her dassnie der düssnie der borte Umesamisk Betydning+Kroppen åjvvie hode ålggie aksel båkttjuo rygg bahtta rumpe bualvva kne giähta hånd beälggie tommel vuapth hår tjåjvvie mage tjalbmie øye beälljie øre niärra kinn njálbmie munn njuönnie nese juölggie fot/bein
 Umesamisk Betydning+Beäbmuo - Mat kreävttsa grøt muörjjie bær vuassjame muörjieh syltetøy njálgga godteri sjadduo frukt/grønt káhva kaffe puvtta potet tjáhtsie vann meälkkie melk beärgguo kjøtt mälleme biärguoh kjøttfarse gurvva pølse guöllie fisk vuajja smør lájbbie brød vuasstá ost jupttsa suppe gükssie kosa bïssta skei nijbbie kniv gáhvale gaffelPrat om mat Majddie leäh neälgguominne?Er du sulten?  Månna leäb neälgguominne Jeg er sulten Majddie leäh gåjkkuominne? Er du tørst? Månna leäb gåjkkuominne Jeg er tørst Vaddieh müŋŋien tjátjieb! Gi meg vann! Sïjdh tjátsieb? Vil du ha vann? Ijje, månna sïjdub káhvub Nei, jeg vil kaffe Njálggies biäbmuoh God mat Majddie leäh ållást? Er du klar? Månna leäb ållást Jeg er klar Majddie leäh galláname? Er du mett? Månna leäb galláname Jeg er mett Maggáres beäbmuo sjaddá dán biejvien? Hva blir det slags mat i dag? Gudtsan Takk (for maten) Gïjttuo Takk Adnieh lïjnast! Vær så god! Umesamisk Betydning+Gárvuoh - Klær gårvadit å kle seg gárvuoh klær gámakh sko stieblieh støvler jáhkka jakke måvkkáh bukser trüjje trøje tjuhppa lue gahppiere lue med skjerm lijdnie skjerf fáhttsa ullvotte gamttsa hanske guahpá sokker bïŋuoldismåvkkáh ytterbukser gápttie kofte jüvvie belte vuaddagh skobånd muaddá pels Viädtjh duv tjuhpub! hent din hue! Güssnie leä muv lijdnie? Hvor er mitt skjerf? Dássnie leä duv lijdnie Her er ditt skjerf dessne der Gårvadh! Kle på deg! Gámadh! Ta på deg skoene! Umesamisk Betydning+Bæ bæ lite lamm - Gloser libbie lam ulluo ull gápttie kofte vuassa sekk tjidtjie mamma áhttjie pappa mánná barn guahpá sokk guabáh sokker veällja bror Umesamisk Betydning+Ved ilden dålla ild árrane ildsted árnnie ildsted såđáh fyrstikker suarráh fyrstikker muarra ved tjiäskas ved-tre beässie never fáddah tennved nijbbie kniv gükssie kosa vuassa ryggsekk neässtie reisemat tjyölla kaffekane guasma kaffe káhva kaffe gáhkkuo tynnbrød vuajja smør vuasstá ost gurvva pølse gåjkkiebeärgguo tørrkjøtt vuölliedahkka sitteunderlag hüvssekbáhpiere toalettpapir lijggiegárvuoh ekstraklær skårrieke kaffesekk káhvavuassa kaffesekk fäddet å gjøre opp ild Dállie edtjub dållub fäddet Nå skal jeg gjøre opp ild düllet gjøre opp ild tsahkkiedit tenne buölliet brenne dålla buallá ilden brenner nasstat røre om i ilden bissiet grille
 Umesamisk Betydning+DyrPlanteeterebåtsuoj  rein buvtsa rein sarvva elg årrieve ekorn årráve ekorn njåmmiele hare njumttja hare luömieke lemen vadnieme bever biävrá beverTamme dyrbiädnjahundbiäŋŋahundgáhttuokattheässtahestguvssakugájttsageitsmáliesfårsvijdniegrissvijnniegrisRovdyrberrebjørnstálppieulvråhtiemegauperiebijrevsvállafjellrevtjasskierøyskattgeäŧkkiejervtjievriesotermarttamår Umesamisk Betydning+RetningerårjjiesørnuarttanordjillievestlüvllieøstårjássørovernuartasnordoverjïllásvestoverlukssaøstoverårjjieneI sørnuarttaneI nordjillieneI vestlüvllieneI østårjjiedesørfranuarttadenordfrajilliedevestfralülddieøstfraMan hárráje dådna edtjh?hvor hen skal du?Månna edtjub årjásjeg skal søroverMånna edtjub nuartasjeg skal nordoverMånna edtjub jïllásjeg skal vestoverMånna edtjub lukssajeg skal østoverMan háriesne dådna leäh?I hvilken retning er du?Månna leäb årjjienejeg er i sørMånna leäb nuarttanejeg er i nordMånna leäb jillienejeg er i vestMånna leäb lüvllienejeg er i østMan hárieste dådna bådáh?Hvorfra kommer du?Månna bådáb årjjiedejeg kommer sørfraMånna bådáb nuarttadejeg kommer nordfraMånna bådáb jilliedejeg kommer vestfraMånna bådáb lülddiejeg kommer østfra Umesamisk Betydning+VærrássjuoregnabrrieregnmuahtasnøtjuöŋielehaglbeäggavindgualdduosnøsjlahttiesluddsühttjiefrostveärttuooppholdsværbáhkkavarmtbïjvvalemildttjåskieskaldtlådtjievindstillemeärkkátåkeMaggáres dálkkie leä üdne?Hva slags vær er det i dag?Üdne leä rássjuoI dag er det regnÜdne rássjuodeI dag regner detÜdne leä abrrieI dag er det regnÜdne åbrraI dag regner detÜdne leä muahtaI dag er det snøÜdne muahttáI dag snør detÜdne leä tjuöŋieleI dag er det haglÜdne tjuöŋieldeI dag hagler detÜdne leä bïjvvaleI dag er det mildtÜdne leä tjåskiesI dag er det kaldtÜdne leä gåradálkkieI dag er det dårlig værÜdne leä meärkkáI dag er det tåkeÜdne leä báhkkaI dag er det hett Umesamisk Betydning+På himmelenalbmiehimmelbalvvaskyerbeäjvviesolmánnuomåneguaksaghnordlysátjájuakssaregnbue
 Umesamisk Betydning+Trær og buskerguassagranbiehtsiefurusåhkiebjørksüvppieaspleäjbbieoldersálljaseljerávnuojrognávttjaheggseärggavidjegasskaseiner Umesamisk Betydning+Bærjugŋatyttebærsirrieblåbærláddagemultetjuabmákreklingbiäŋan sirrieblokkebær Umesamisk Betydning+Urterjuabmuoengsyrebåsskakvannkrássjuobukkebladsïjdnuosmylegiäganjualladuskmyrullátjágrássiegeitramsguabbaresoppjeärjjáturtlabbastahkkanøkkeroseåssjiesnellergájbiekegullrisvisstiereinlavsiämuolmosedarhvietorvmosegïdnalav på tre og stener Umesamisk Betydning+Fjell og markvárriefjellvárátjelite fjelltjåhkkafjelltoppbuavđđabuavrrafjell med bar toppjeäggiemyráhpiestor myrbálgiesstitjüvvielgefjellrygg
 Umesamisk Betydning+Sjøer og vassdrag jávrrie sjø jávrátje liten sjø juhkka bekk / liten elv juhkkatje liten bekk iädnuo/jiännuo stor elv guajkka foss suvvane sel (stillegående vann) tjålbmie sund ája vannkilde gáddie strand sualuoj/sulla øy, holme njuönies/njuanná odde luaktta vik Umesamisk Betydning+På skolen skuvlla skole klássaladnja klasserom beäŋkka benk stuvlla stol peänna penn lïnnjále linjal sïhkkuome sudd girjjie bok skárjjá saks leäkssa lekse liärruobådda leksjon Umesamisk Betydning+Hvordan har du det? Gükttie viäsuoh? hvordan har du det? Man ájmuosne leäh dådna?/Man ájmuone leäh dådna? hvilket humør er du i? Månna viäsuov buaragïktá!/Månna viäsuob buaraguktie! jeg har det bra! Månna viäsuov gåralágán!/Månna viäsuob gåralágán! jeg har det dårlig! Månna leäb måriesne!/Månna leäb måriene! jeg er sint Månna leäb ávuosne!/Månna leäb ávuone! jeg er glad! Månna leäb hüjnies! jeg er lei meg! Månna leäb vájbas! jeg er dødstrett Månna leäb sïjlluo! jeg er trett Månna leäb árggie! jeg er redd!

Grammatikk
Kasus
Umesamisk har 10 kasus. Nominativ (subjekt) er felles for alle syv språkene. Akkusativ (objekt) og genitiv er også felles, men nordsamisk, skoltesamisk og enaresamisk benytter et kombinert akkusativ/genitiv. Umesamisk, i likhet med lulesamisk, skoltesamisk og enaresamisk, har partitiv (delform); dette kasus mangler i de tre andre språkene. Illativ (til-kasus) er felles for alle syv språkene. Det gjelder også inessiv (på-kasus) og elativ (fra-kasus), men nordsamisk, skoltesamisk og enaresamisk benytter lokativ som er en kombinasjon av kasusene inessiv og elativ. Komitativ (med-kasus) og essiv (som gammen) er felles for alle syv språkene. Umesamisk har abessiv (uten-kasus); dette er også tilstede i pitesamisk, lulesamisk, skoltesamisk og enaresamisk, men er fraværende i sørsamisk og nordsamisk. Umesamisk mangler prolativ (via-kasus), som ellers bare er tilstede i pitesamisk og lulesamisk. Nedenfor ser vi bøyningen av ordet gamme eller kåte i ulike kasus og på ulike samiske språk:

KasustypeKasusSørsamiskUmesamiskPitesamiskLulesamiskNordsamiskSkoltesamiskEnaresamiskGrammatiske kasusNominativ(subjekt)gåetiegåhtiegåhtegoahtegoahtimieˊlǩǩkuátiAkkusativ(objekt)gåetiemgådievgådevgoadevgoađimieˊlǩkuáđiGenitiv(eieform)gåetiengådiengådegoadePartitiv(delform)mieˊlǩǩedkuáttidLokale kasusIllativ(til gammen)gåatangåhtájegåhtájgoahtájgoahtáimeâlkkakuátán  Inessiv(på gammen)gåetesnegådiesnegådengoadengoađis(lokativ)mieˊlǩest(lokativ)kuáđist(lokativ)Elativ(fra gammen)gåetestegådiestegådestgoadesAdverbiale kasusKomitativ(med gammen)göötinegudijnegudijnagådijngođiinmieˊlǩinkoođijnEssiv(som gammen)gåetinegåhtienegåhtengoahtengoahtinmieˊlǩǩenkuáttinAbessiv(uten gammen)gådeht, gådehtahkagådehtahkmieˊlǩtääkuáˈđittááProlativ(via gammen)gåhtak

Stadieveksling
Stadieveksling (konsonantveksling) er en type konsonantmutasjon, hvor konsonanter veksler mellom ulike bøyninger av samme ord. Umesamisk har stadieveksling, men likevel i mer begrenset omfang enn i nordsamisk, lulesamisk og pitesamisk. Stadieveksling finnes også i de østsamiske språkene  skoltesamisk, akkalasamisk, kildinsamisk, tersamisk, kemisamisk og enaresamisk. Sørsamisk mangler stadieveksling. 
Den umesamiske stadievekslingen forekommer bare etter lange vokaler eller diftonger, og ikke etter korte vokaler.

En illustrasjon av stadieveksling finner vi i gåhtie, som er umesamisk nominativ for gamme eller kåte. Konsonantene mellom første og andre staving veksler under bøyningen, i umesamisk, pitesamisk og lulesamisk mellom mellom ht og d, i nordsamisk mellom ht og đ og i skoltesamisk mellom lǩǩ og lǩ og i enaresamisk mellom d og t. Sørsamisk mangler dette fenomenet og benytter t i alle kasus (se tabellen i forrige avsnitt).

Stadieveksling i overgangen mellom entall og flertall, ser vi i ordene áldduo («hunnrein») og álduoh («hunnreinene»); her veksles det mellom ldd og ld. Et annet eksempel er áhpie («stor myr») og ábieh («store myrer»); her veksles det mellom hp og b.

I genitiv entall veksles det mellom hkk og hk i bøyningene áhkká («bestemor») og áhkán («bestemors»). Et annet eksempel er ordene hávgga («gjedden») og hávgán («gjeddens»); her veksles det mellom vgg og vg.

Stadieveksling forekommer også i bøyning av verb. Et eksemper er diehtiet («å vite») og diädáb («jeg vet»); her veksles det mellom ht og d. Et annet eksempel er geärddat («å tåle») og giärdub («jeg tåler»); her veksles det mellom rdd og rd.

Pronomen
Pronomen kan stå som hode i alle kasus utenom genitiv, der de i stedet fungerer som modifikatorer. Det personlige pronomen og det refleksive pronomen kan bøyes etter person og tre ulike numerus (singularis, dualis og pluralis). Det relative pronomen og spørrepronomen bøyes bare etter to numerus (singularis og pluralis), og mangler personbøyning. Bare et fåtall pronomen kan bøyes i essiv.

Pronomenene er et av områdene med størst dialektvariasjon. I vestlige dialekter er dualisformene /mon/, /ton/ og /son/, mens de i østlige dialekter er /muvn/, /tuvn/ og /suvn/. Unntaket fra dette er nominativ. Tabellene nedenfor dekker bare de østlige dialektene. De vestlige dialektene er blitt behandlet av Korhonen og Barruk (2010).

Med unntak av nominativ singular skiller formene seg fra hverandre med hvilken konsonant som står i initium: /m/ i første person, /t/ i andra person och /s/ i tredje person. Bare det første paradigmet er tatt med nedenfor.

Personlige pronomen
KasusSingularisDualisPluralisNominativ(første)månna /ˈmonnəә/månuoj /ˈmoonuoj/mijjah /ˈmijjəәh/Nominativ(andre)dådna /ˈtotnəә/dånuoj /ˈtoonuoj/dijjah /ˈtijjəәh/Nominativ(tredje)sådna /ˈsotnəәsånuoj /ˈsoonuoj/sijjah /ˈsijjəәh/Genitivmuv /ˈmuv/(suvnan) /ˈsuvnəәn/mijjan /ˈmijjəәn/Akkusativmuv /ˈmuv/(suvnuv) /ˈsuvnəәv/(sijjuv) /ˈsijjəәv/Illativmúŋje /ˈmʉɲɲəә/muvnije /ˈmuvnəәjəә/*mijjijde /ˈmijjəәjtəә/Elativ(súvste) /ˈsuvste/(suvnaste) /ˈsuvnəәstəә/*mijjaste /ˈmijjəәstəә/Innessivmúvsne /ˈmuvsnie/*muvnasne /ˈmuvnəәsnəә/mijjasne /ˈmijjəәsnəә/Komitativmujna /ˈmujnəә/*muvnijne /ˈmuvnəәjnəә/*mijjijgújme /ˈmijjəәjˌkʉjməә/Abessiv*muvtá /ˈmuvtaa/*muvnat /ˈmuvnəәt/*mijjat /mijjəәt/

Refleksive pronomen
Refleksive pronomen er sammensatt av et vanlig pronomen (f.eks. jijtja /jijhʧəә/, «selv») og en endelse som er identisk med endelsen i posessiv. Pronomenformene er beskrevet av Schlachter (1958).

Første personSingularisPluralisNominativjijtja /ˈjijhʧəә/jijtjh /ˈjijhʧəәh/Genitivjijtjane /ˈjijhʧəәnəә/jijtjane /ˈjijhʧəәnəә/Akkusativ*jijtjamuv /ˈjijhʧəәməәv/*jijtjamijde /ˈjijhʧəәˌmijtəә/
Andre personSingularisPluralisNominativjijtja /ˈjijhʧəә/jijtjh /ˈjijhʧəәh/Genitivjijtjat /ˈjijhʧəәt/Akkusativ*jijtjuvt /ˈjijhʧəәvt/
Tredje personSingularisPluralisNominativjijtja /ˈjijhʧəә/jijtjh /ˈjijhʧəәh/Genitivjijtjase /ˈjijhʧəәsəә/*jijtjaseäh /ˈjijhʧəәˌsieh/Akkusativjijtjuvse /ˈjijhʧəәvsəә/jijtjuvseäh /ˈjijhʧəәvˌsieh/

Relative pronomen
I eldre umesamiske tekster anvendes stammen /juhk-/ (liten elv eller bekk) hovedsakelig om felles argument i relativsatser for nominativ i entall og flertall. Det finnes bare to andre former av stammen /ˈjuo/ i materialet. Det finnes også relative pronomen, som i form er identiske med spørrepronomen. Disse forekommer mye oftere i alle kasus bortsett fra nominativ. De er funksjonelt ulike, og analyseres her som ulike stammer.

KasusSingularisPluralisNominativjuhka /ˈjuhkəә/juhkh /ˈjuhkəәh/Genitivjuon / ˈjuon/Akkusativjuob /ˈjuop/

Spørrepronomen
I umesamiske tekster er tre nominelle spørrepronomen vanlige: mij for sak, gie for person og maggár for slag eller utvalg. De to førstnevnte har en uregelmessig bøyning, og vil gjennomgås nedenfor. Øvrige pronomen bøyes regelmessig som lik- eller ulikstavede stammer. Essiv forekommer ikke i noe av dem.

Syntaktisk markerer de spørsmål når de står i begynnelsen av en sats. Formmessig identiske pronomen som er felles argument i relativsatser regnes som relative pronomen. Formene bygger på analysene til Korhonen/Barruk (2010) og Sammallahti.

KasusSingularisPluralisNominativmij /ˈmij/mah /ˈmah/Genitivman /ˈman/maj /ˈmaj/Akkusativmáb /ˈmaap/majddie /ˈmaj’tie/(også varianten /ˈmejdə/)Illativ*massa /ˈmas’səә/*majda /ˈmajtəә/Elativmasstie /ˈmas’tie/majstie /ˈmajstie/(også varianten /ˈmejstie/)Inessivmasnie /ˈmas’nie/*majssnie /ˈmajs’nie/Komitativmajna /ˈmajnəә/majgújme /ˈmajˌkʉjməә/

Formen i komitativ flertall, /majkʉjməә/, analyseres her som tofotet, parallelt med substantivbøyningen som har samme endelse.

KasusSingularisPluralisNominativgie /ˈkie/gieh /ˈkieh/Genitivgien /ˈkien/*giej /ˈkiej/Akkusativ*gieb /ˈkiep/*giejdie /ˈkiejtie/Illativ*giesa /ˈkiesəә/*giejda /ˈkiejtəә/Elativ*geässtie /ˈkies’tie/*geäjsstie /ˈkiejs’tie/Inessivgeässnie /ˈkies’nie/*geäjssnie /ˈkiejs’nie/Komitativ*giejna /ˈkiejnəә/*giejgújme /ˈkiejˌkʉjməә/

Spørreord som ikke klassifiseres som nominal, står i stedet med adverb.

Demonstrativer
Sørsamisk, umesamisk og pitesamisk har ulike demonstrativstammer som avhenger av nærheten til det nevnte. Stammen varierer da bare i vokalsentrum, mens formene ellers er identiske. Nærmeste avstand har stamvokalen /ā/, mellomavstanden har stamvokalen /a/, og lengste avstand har stamvokalen /u/. Her presenteres det første paradigmet.

KasusSingularisPluralisNominativdáhta /ˈtaahtəә/dahta /ˈtahtəә/duhta /ˈtuhtəә/dáh /ˈtaah/Genitivdán /ˈtaan/dáj /ˈtaaj/Akkusativdáb /ˈtaap/(dajddie) /ˈtaaj’tie/Illativ(dassa) /ˈtas’səә/*dájda /ˈtaajtəә/Elativdásstie /ˈtaas’tie/mod: dáhtie /ˈtaahtie/(dajsta) /ˈtajstəә/Inessivdássnie /ˈtaas’nie/mod: dádnie /ˈtaatnie/*dássnie /ˈtaas’nie/mod: dájdnie /ˈtaajtnie/Komitativdájna /ˈtaajnəә/*dájgújme /ˈtaajkʉjməә/

I visse kasus anvendes ulike former avhengig av om demonstrativet er hode eller modifikator (ovenfor merket mod). Formen i komitativ flertall, /taajkʉjməә/, analyseres her som tofotet, i likhet med /majkʉjməә/. Substantivbøyningene har også samme endelse. Et annet vanlig demonstrativ, som viser til hvilket slag noe er, eller hvilken av flere det er tale om, er daggár. Det er en direkte parallell til spørrepronomenet maggár, og begge bøyes regelmessig som en tre-stavet stamme.

Verb
Verbene er en av de største ordklassene i umesamisk. Det er også den ordklasse som har flest mulige bøyninger. Verb som bøyes etter grammatisk modus kalles finitte verbformer. De som ikke bøyes, kalles infinitte verbformer. Infinitte former forekommer vanligvis bare sammen med et finitt verb, og disse to former, finitte og infinitte, danner et verbkluster.

Finitte verb
Umesamisk har to grammatiske modi som markeres morfologisk, nemlig indikativ og imperativ. Den engelske språkforskeren Dixon har på samme måte delt umesamiske verb opp i indikativ (eller deklarativ), imperativ og interrogativ.

I indikativ bøyes verbet videre etter første, andre og tredje person, tre numerus (singularis, dualis, pluralis) og grammatisk realitet.

Det finnes to mulige verdier av grammatisk realitet, nemlig realis og irrealis (ofte kalt potentialis i samisk språkvitenskap). Realisformene kan bøyes i to ulike tempus (grammatisk tid), nemlig presens (nåtid) og preteritum (avsluttet i fortid), mens irrealis savner denne distinksjonen. Irrealis er likevel så sjeldent at de ikke tas med her; bortsett fra forekomster i kopulaverb, er det bare én enkelt forekomst i historiske umesamiske tekster.

Verb i imperativ forekommer bare i andre person, og bøyes da etter numerus. De mangler bøyninger i både grammatisk realitet og tempus.

Infinitte verb
Infinitte verb har vanligvis en annen syntaktisk fordeling i den grammatiske satsen enn finitte verb. To av de grammatiske aspektene, det perfektive aspekt og tilstandsaspektet, forekommer bare sammen som hjelpeverb til kopulaverb.

Infinitivformen kan stå etter mange verb, men er spesielt vanlig etter andre hjelpeverb som galggat (skulle), ådtjuot (få) eller álggiet (begynne). Verbgenitivet viser, liksom sin nominelle motsvarenhet, at verbet modifiserer hovedordet, som er det finitte verbet. Det kan påvises at flere infinitte former, deriblant infinitiv og partisipper, er avledninger, fordi de i praksis fungerer som ulike nominaler. En slik analyse er imidlertid ikke gjort her. Visse verbformer er så sjeldne at de ikke tas i betraktning her. I paradigmene nedenfor er infinitiv den formen som står oppført øverst.

Ulike verbbøyninger kan variere etter stammens type, og det er i så måte ikke mulig å sette opp et allment paradigme. De ulike bøyningsuffikser står sorterte etter stamtyper og temavokaler. Kopalverb og negasjonsverb har uregelmessige bøyninger.

Et av de viktigste trekkene ved umesamiske verb, er hvordan deres valens påvirker hvilke argumenter som finnes i en grammatisk sats. Dette påvirker ikke bøyningene direkte, for i så henseende er fonologiske faktorer viktige. Derfor har vi sortert verbene etter antallet stavelser i stammen. En del verbavledninger kan endre verbets valens, men de er bare svært sporadisk beskrevne her.

Likestavede verbstammer
Likestavede verbstammer er de aller vanligste. Bøyningsmønsteret er stort sett identisk, men kan skille seg etter temavokalen (latusvokalen). Blant de likestavede stammene finnes tre typer, /əә/-, /ie/- og /uo/-verb. Av tradisjon er referansformen infinitiv, også når temavokalen aldri varierer. Til forskjell fra i nominalen, blir flere firestavede avledninger, deriblant den mediopassive avledningen /tuvvəә/, ikke bøyd som andre likestavede verb; i stedet følger mange av dem mønsteret for sammendratte stammer.

I de fleste formene er stadievekslingen fonologisk regelmessig, med sterkstadium ved en åpen andre stavelse. Det finnes også former med sterkstadium i slutten av andre stadium, deriblant infinitivformen, som alltid står i sterkstadium (mange irrealisformer står i svakstadium, tross en svak andre stavelse). For visse former har noen ganger både sterk- og svakstadium blitt funnet, og i disse tilfellene redegjør vi for den formen som synes å være den vanligste. Både i- og u-omlyd forekommer i verb-bøyningen.

/әә/-stammer
galggat – «å skulle»
PresensPreteritumSingularis 1galguv /ˈkalkəәv/gelgguv +i /ˈkel’kəәv/Singularis 2galgh /ˈkalkəәh/*gelggh +i /ˈkel’kəәh/Singularis 3galggá /ˈkal’kaa/galgij /ˈkalkəәj/Dualis 1*gelggen +i /ˈkel’kəәn/galgijmen /ˈkalkəәjməәn/Dualis 2*galggabiehtien /ˈkal’kəәˌpiehtien/*galgijden /ˈkalkəәjtəәn/Dualis 3galggaveägán /ˈkal‘kəәˌviekaan/galgijgen /ˈkalkəәjkəәn/Pluralis 1galggabe /ˈkal‘kəәpəә/galgijmeh /ˈkalkəәjməәh/Pluralis 2*galggabiehte /ˈkal‘kəәˌpiehtie/*galgijdeh /ˈkalkəәjtəәh/Pluralis 3gelggh +i /ˈkel’kəәh/gelggen +i /ˈkel’kəәn/Singularis Imperativ(varrah) /ˈvarrəәh/Konegativgalgh /ˈkalkh/Dualis Imperativ*gelggen /ˈkel‘kəәn/ +iTilativ(hållaminne) /ˈhoolləәˌminnəә/Pluralis Imperativ*gelggede /ˈkel’kəәde/ +iPerfektum partisippgalggame /ˈkal‘kəәməә/Presens Passé composé(barggije) /ˈpar‘kəәjəә/Generisk verb(súvkken) +i /ˈsʉvh’kəәn/ 1)

1) Andre stammer i paradigmet er varrat, /ˈvar’rət/ «springe»; hållat /ˈhoollət/ «tale»; barggat, /ˈpar’kət/ «arbeide»; suvkkat, /suvhk’ət/ «ro».

Likestavede /əә/-verb veksler mellom svakstadium i to former i presens, første og andre person entall og i alle preteritumformer utenom første og andre person entall og 3. person flertall. Konegativ og imperativ entall står i svakstadium. I-omlyd forekommer i visse former (merket med +i). De former som har e-omlyd (med unntak av infinitiv) har en uregelmessig stadieveksling.

/ie/-stammar
vádtsiet – «å gå»

PresensPreteritumSingularis 1vádtsáv /ˈvatʦaav/vädtsuv 1) +i /ˈveetʦəәv/Singularis 2(ádnát) /ˈaat’naah/*vädtsh +i /ˈveetʦəәh/Singularis 3vádtsá /ˈvatʦaa/vädtsij +i /ˈveetʦəәj/Dualis 1*vädtsen +i /ˈveetʦəәn/vädsijmen +i /ˈveetʦəәjməәn/Dualis 2*vádtsiebiehtien /ˈvaatʦieˌpiehtien/*vädtsijdan +i /ˈveetʦəәjtəәn/Dualis 3vádtsieveägán /ˈvaatʦieˌviekaan/(búdijgen) +i /ˈpʉʉtəәjkəәn/Pluralis 1(ádniebe) /ˈaat’niepəә/vädtsijmeh +i /ˈveetʦəәjməәh/Pluralis 2*vádtsiebiehte /ˈvaatʦieˈpiehtie/*vädtsijdeh +i /ˈveetʦəәjtəәh/Pluralis 3vädtsh +i /ˈveetʦəәh/vädtsen +i /ˈveetʦəәn/Singularis Imperativ(bådieh) /ˈpootieh/Konegativ(bådieh) /ˈpootieh/Dualis Imperativvádtsien /ˈvaatʦien/Tilativvádtsieminne /ˈvaatʦieˌminnəә/ 2)Pluralis Imperativ(veddede) /ˈvettəәtəә/ +i PerfPerfektum partisippvádtsáme /ˈvaatʦaaməә/Presens Passé composé(båhtije) /ˈpoohtəәjəә/Generisk verbvádtsien /ˈvaatʦien/ 3)

1)  Også formen vádtsuv har blitt funnet i det historiske materialet.
2)  Endelsen /-­‐mən/ forekommer i denne og andre stammer.
3)  De andre stammene i paradigmet er ádniet /ˈaatniet/. «ha»; båhtiet, /ˈpoohtiet/ «komme»; vaddiet, /ˈvat’tiet/ «gi».

Også likestavede /ie/-stammer veksler til svakstadium i første og andre person entall i presens, og alle preteritumformer bortsett fra første og andre person entall og tredje person flertall. /t’ʦ/ tilhører ikke de konsonansentrum som stadieveksler, slik at alle stammer står i sterkstadium. I /ie/-stammene forkommer e-omlyden oftere enn ellers, og finnes her i alle former der /ie/ blir fortkortet til /əә/. Utover de vi finner i /əә/-stammene gjelder dette også samtlige preteritumsformer. Formene med omlyd er merket med i+. I singularformene i presens veksler også lateralen fra /ie/ til /aa/.

/uo/-stammar
ådtjuot – «å få»

PresensPreteritumSingularis 1ådtjuov /ˈot’ʧuov/udtjuv +u /ˈut’ʧəәv/Singularis 2ådtjuoh /ˈot’ʧuoh/*udtjh +u /ˈut’ʧəәh/Singularis 3udtja +u /ˈut’ʧəә/ådtjuoj /ˈot’ʧuoj/Dualis 1*udtjan +u /ˈut’ʧəәn/ådtjuojmen /ˈot’ʧuojməәn/Dualis 2ådtjuobiehtien /ˈot’ʧuoˌpiehtien/*ådtjuojden /ˈot’ʧuojtəәn/Dualis 3ådtjuoveägán /ˈot’ʧuoˌviekaan/ådtjuojgen /ˈot’ʧuojkəәn/Pluralis 1ådtjuobe /ˈot’ʧuopəә/ådtjuojmeh /ˈot’ʧuojməәh/Pluralis 2*ådtjuobehte /ˈot’ʧuoˌpiehtie/*ådtjuojdeh /ˈot’ʧuojtəәh/Pluralis 3udtjh +u /ˈut’ʧəәh/udtjan1) +u /ˈut’ʧəәn/Singularis Imperativ(tjuovuoh) /ˈʧuovuoh/Konegativådtjuoh /ˈot’ʧuoh/Dualis Imperativ*ådtjuon /ˈot’ʧuon/Tilativ(tjierruominne) /ˈʧierruoˌminnəә/Pluralis Imperativ*udtjade +u /ˈut’ʧəәtəә/Perfektum partisippudtjame +u /ˈut’ʧəәməә/Presens Passé composé(viessuoje) /ˈviessuojəә/Generisk verbådtjuon /ˈot’ʧuon/ 2)

1)  Også formen ådtjuojmeäh er blitt funnet i det historiske materialet.
2)  De andre stammene i paradigmet er tjuovvuot, /ˈʧuovvuot/, «å følge»; tjeärruot, /ˈʧier’ruot/, «gråta»; viessuot, /ˈvies’suot/, «å leve».

Også de likestavede /uo/-stammene veksler til svakstadium i de samme former som de andre likestavede stammene, selv om de ikke er synlige i eksempelet ovenfor. Liksom tilfellet er med /ie/-stammer, finner vi her en konsonant i konsonantsentrum, /t’ʧ/, som alltid står i sterkstadium. I /uo/-stammene finner vi en u-omlyd i alle formene der /uo/ er forkortet til /əә/ (merket med +u).

Sammendratte stammer

Korhonen og Barruk (2010) omtaler sammendragne verb som verb der «visse bøyningsformer er tostavige tross at stammen er trestavig», og løfter frem at stammene historisk sett har sin bakgrunn i verb med */aaj/, */ej/ og */uj/ som latus og marginalkonsonant. I moderne umesamisk er det bare to siste av disse som oppfyller denne definisjonen. Sammallahti kommenterer også tidligere */aaj/-stammer som synes å ha gått over til å fungere som ulikstammede stammer.

Vi har anvendt definisjonen til Korhonen og Barruk, ved at marginalkonsonanten /j/ anses som en del av stammen. Videre regnes */aaj/-stammer (liksom hos Sammallahti) ikke blant de sammendratte, men blant de ulikstavede stammer. Slik har vi to undergrupper av de sammendratte stammene. Begge har /əә/ som temavokal. De tidligere */ej/-stammene har dog likevel konsekvent i-omlyd i vokalsentrum, og de tidligere *uj-stammene har på samme vis u-omlyd i vokalsentrum. Begge stammetypene er ganske uvanlige.

Det finnes ingen andre likheter mellom sammendratte verb og sammendratte substantiv, utover at begge historisk sett har vært med i ulike forkortningsprosesser. Benevnelsen «sammendratt» anvendes likevel om begge to, av hensyn til tradisjonen. Det ser ut som at stadievekslingen i de sammendratte stammene er fonologisk regelbundet. Det betyr at to former i presens, i første og andre person singular, samt alle former i preteritum bortsett fra første og andre person entall og tredje person flertall, forekommer i svakstadium. Det gjelder også imperativ singular og konegativ. Som nevnt veksler ikke /k’k/ i konsonantsentrum i mange av eksemplene ovenfor. Unntaket er infinitivformen, som også her er i sterkstadium på tross av en lukket andre stavelse. Også verbalabessivformene som Sammallahti oppgir er uregelmessige i så måte.

tsegget – «å reise (en bygning)»

PresensPreteritumSingularis 1*tsegguv /ˈʦek’kəәv/(suehppejijjuv) /ˈsʉih’pəәˌjijjəәv/Singularis 2*tseggh /ˈʦek’kəәh/*tseggejijjah /ˈʦek’kəәˌjijjəәh/Singularis 3tseggije /ˈʦek’kəәjəә/tseggij1) /ˈʦek’kəәj/Dualis 1*tseggijen /ˈʦek’kəәjəәn/(såltijmen) /ˈvuujnəәjməәn/Dualis 2*tseggebiehtien /ˈʦek’kəәˌpiehtien/*tseggijden /ˈʦek’kəәjtəәn/Dualis 3(vålddaveägán) /ˈvool’təәˌviekaan/(fläsijgen) /ˈfleesəәjkəәn/Pluralis 1tseggebe2) /ˈʦek’kəәpəә/(stänijmeh) /ˈsteenəәjməәh/Pluralis 2*tseggebiehtie /ˈʦek’kəәˌpiehtie/(gäldijdeh) /ˈgeeltəәjtəәh/Pluralis 3tseggijeäh3) /ˈʦek’kəәjieh/tseggejijj /ˈʦek’kəәˌjijjəәn/Singularis Imperativ*tseggh /ˈʦek’kəәh/Konegativ(duergh) /ˈdʉirkəәh/Dualis Imperativ*tseggen /ˈʦek’kəәn/Tilativ*tseggeminne /ˈʦek’kəәˌminnəә/Pluralis Imperativ*tseggede /ˈʦek’kəәtəә/Perfektum partisipptseggeme /ˈʦek’kəәməә/Presens Passé composé*tseggejijjá /ˈʦek’kəәˌjijjaa/Generisk verb*tseggen /ˈʦek’kəәn/4)

1) Ifølge paradigmet til Sammallahti, burde den ventede formen være /ʦek’kəjəj/. Den forekommer likevel ikke i det historiske materialet.
2) Ifølge paradigmet til Sammallahti, burde den ventede formen være /ʦek’kəjiehpie/. Den forekommer likevel ikke i det historiske materialet. Schlachter antyder at dette kan variere mellom ulike verb.
3) Også formen /ʦek’kəh/ forekommer.
4) Andre stammer i paradigmet: vålddat, /ˈvool’tət/ «gifte seg»; suehppet, /ˈsʉih’pət/ «kaste»; såltat, /ˈsoolh’tət/ «salte»; flässet, /ˈfleessət/, «skala»; stänet, /ˈsteenət/ [sic], «oppholde seg»; gäldet, /ˈkeel’tət/, «gjelle (kastrere)»; duergget, /ˈtʉir’kət/ «rise».

De sammendratte */ej/ og */uj/-stammene er lette å skille fra andra stammer, da de konsekvent har i- respektive u-omlyd i vokalsentrum i alle former. Derfor er ikke omlyden merket av i paradigmet. For de sammandratte verbene forekommer de sammendratte formene og likestavede bøyninger parallelt. Særlig gjelder det første person flertall i presens og tredje person entall i preteritum.

Ulikstavede stammer
Ulikstavede stammer har et eget bøyningsmønster, og ordstammen har tre stavelser i alle former. Marginalkonstanten er alltid den samme, og stammen stadieveksler aldri. Infinitivformen avsluttes konsekvent med /əәt/, og realiseres nærmere [it]. Til denne gruppen regnes også /aaj/-verb, da de savner tostavede former, og dermed høyes på samme måte som andre ulikstavede stammer. Tradisjonelt regnes de til de sammendratte verbene. Visse firstavede stammer, deriblant den mediopassive avledningen /tuvvəә/, følger samme bøyningsmønster som de ulikstavede.

ussjadit – «å tenke»

PresensPreteritumSingularis 1ussjaduv /ˈuʃ’ʃəәtəәv/ussjadijjuv /ˈuʃ’ʃəәˌtijjəәv/Singularis 2*ussjadh /ˈuʃ’ʃəәtəәh/*ussjadijjah /ˈuʃ’ʃəәˌtijjəәh/Singularis 3ussjade /ˈuʃ’ʃəәtəә/ussjadij1) /ˈuʃ’ʃəәtəәj/Dualis 1*ussjadan /ˈuʃ’ʃəәtəәn/(juhtájejmen) /ˈjuhtaaˌjijməәn/Dualis 2*ussjadiehpien /ˈuʃ’ʃəәˌtiehpien/*ussjadejden /ˈuʃ’ʃəәˌtijtəәn/Dualis 3(vuajdnájeägán) /ˈvuajt’naaˌjiekaan/*ussjadejgan /ˈuʃ’ʃəәˌtijkaan/Pluralis 1ussjadiebe /ˈuʃ’ʃəәˌtiebəә/(juhtájijmieh)2) /ˈjuhtaaˌjijmieh/Pluralis 2*ussjadehpede /ˈuʃ’ʃəәˌtihpete/*ussjadejdeh /ˈuʃ’ʃəәˌtijtəәh/Pluralis 3ussjadeäh /ˈuʃ’ʃəәˌtieh/ussjadijjen /ˈuʃ’ʃəәˌtijjəәn/Singularis Imperativ(tjúhkkedh) /ˈʧʉh’kəәtəәh/Konegativ(måjgiedh) /ˈmoojkietəәh/Dualis Imperativ(gulddaliehtien) /ˈkul’təәˌliehtien/Tilativ(åđđájiminne)3) /ˈoođđaajəәˌminnəә/Pluralis Imperativ(dålvvuotihte) /ˈtol’vuoˌtihtəә/Perfektum partisippussjadame /ˈuʃ’ʃəәˌtaməә/Presens Passé composé(hálietijjá) /ˈhaalietijjaa/Generisk verb*ussjadan /ˈuʃ’ʃəәtəәn/4)

1) Også formen ussjadallá forekommer.
2) Også juhtájijmeh.
3) Egentlig åđđájimen.
4) Andre stammer i paradigmet: vuajdnájit, /ˈvuajtnaajət/; tjúhkkedit, /ˈʧʉʉh’kətət/ «sette seg»; gulddalit, /ˈkul’tələt/ «lytte»; dålvvuotit, /ˈtool’vuohtət/, «føre»; juhtájit, /ˈjuh’taajət/, «begynne, flytte»; måjgiedit, /ˈmoojkietət/, «røre seg (av flekken)»; åđđájit, /ˈoođđaajət/, «sovne»; hálietit, /ˈhaaliehtət/, «fly avgårde».

Kopulaverb
leät / urruot – «å være», «å bo», «besøkes»

PresensPreteritumSingularis 1leäb /ˈliep/lijjuv /ˈlijjəәv/Singularis 2leäh /ˈlieh/*lijjeh /ˈlijjəәh/Singularis 3leä /ˈlie/lij /ˈlij/Dualis 1*leän /ˈlien/lijmien /ˈlijmien/Dualis 2*liehpien /ˈliehpien/*lijdien /ˈlijtien/Dualis 3leägan /ˈliekaan/lejgan /ˈlijkaan/Pluralis 1liehpie /ˈliehpie/lijmieh /ˈlijmieh/Pluralis 2*lehpede /ˈlihpəәtəә/*lijdieh /ˈlijtieh/Pluralis 3leäh /ˈlieh/lijjen /ˈlij’jəәn/Singularis Imperativ*urruoh /ˈur’ruoh/Konegativleäh /ˈlieh/Dualis Imperativ*urruon /ˈur’ruon/TilativPluralis Imperativ*urrade /ˈur’rəәtəә/Perfektum partisipplama /ˈlaaməә/ ; urrame /ˈur’rəәməә/Presens Passé composé*leät /ˈliet/ ; urruot /ˈur’ruot/Generisk verb

Ifølge Sammallahti er verbet delvis suppletivt. Ordet urruot anvendes for alle former som ikke er indikativ. Korhonen og Barruk (2010) oppgir derimot infinitivformen leät, og begge variantene er tatt med her. I moderne umesamisk er det bare de to siste av disse som oppfyller denne definisjonen. Sammallahti kommenterer også tidligere */aaj/-stammer som synes å ha gått over til å fungere som ulikstammede stammer. De øvrige formene med stammen /urruo/ forekommer aldri i sammensatte tempus. Kopula kan heller aldri stå i tillstandsform eller som verbgenitiv. Uttalen av kopulaverbet varierer mye, også blant de enkelte talere. Et vanlig fenomen er at diftongen uttales som en monoftong ([ɛ]), særlig når ordet er prosodisk ubetonet. Av kopulaverbet forekommer det to former i irrealis. Begge er i tredje person entall, og det er uklart om de har ulik betydning. I Lexicon Lapponicum står de som formen i irrealis presens respektive irrealis preteritum, og stilles opp som vist nedenfor.

Tidligere irrealis presensTidligere irrealis preteritumSingularis 3luvluv /ˈluvləәv/lïdtja /ˈlit’ʧəә/

Negasjonsverb
I likhet med andre østersjøfinske språk – finsk, estisk og andre samiske språk, har umesamisk negative verb som faller sammen med et verbs modus, person og numerus. Konegativer finner vi bare sammen med negative verb.

Negasjonsverb har det minste bøyningsparadigmet av samtlige verb. Irrealisformer mangler helt, liksom alle infinitte former.

PresensPreteritumSingularis 1ib /ˈip/idtjuv /ˈitʧəәv/Singularis 2ih /ˈih/idtjh /ˈitʧəәh/Singularis 3ij /ˈij/idtjij /ˈitʧəәj/Dualis 1eän /ˈien/*iejmien /ˈiejmien/Dualis 2*iehpien /ˈiehpien/*iejdien /ˈiejtien/Dualis 3eägán /ˈiekaan/iejgán /ˈiejkaan/Pluralis 1iehpie /ˈiehpie/iejmieh /ˈiejmieh/Pluralis 2*íhpede /ˈiihpəәtəә/*iejdieh /ˈiejtieh/Pluralis 3eäh /ˈieh/idtjan /ˈitʧəәn/Singularis Imperativielieh /ˈielieh/Dualis Imperativ*iellien /ˈiellien/Pluralis Imperativ*ilede /ˈiiləәtəә/

 Teksteksempel 
Nedenfor er et teksteksempel på umesamisk som er hentet fra hjemmesiden Omningslot.

 Transkripsjon  Oversettelse Båtsuoj-bieŋjuv galggá báddie-gietjiesna álggiet lieratit. De tjuavrrá jiehtja viegadit ráddiesta ráddáje jah nav ájaj livva-sijiesna, guh jiehtják súhph. Die galggá daina báddie-bieŋjijne viegadit bijrra ieluon, nav júhtie biegŋja galggá vuöjdniet gúktie almatjh gelggh dahkat. Lierruo-biegŋja daggár bälij vánatallá ieluon bijrra ja ij akttak bijgŋuolissa luöjtieh. Die måddie bálliena daggár biegŋja, juhka ij leäh ållást lieratuvvama, die butsijda válldá ja dulvada. De daggár bälij tjuavrrá suv báddáje válldiet jah slåvvat.Reinhunden skal man først lære å gå i kobbel. Da må man selv løpe fra den ene til den andre kanten (av reinflokken) og så også på (reinenes) hvileplass, mens de andre spiser. Så skal man med denne bandhunden løpe rundt flokken, slik at hunden ser, hvordan folket gjør det. Lærehunden løper en slik gang rundt flokken og lar ingen unnslippe. Så finnes det ofte slike hunder, som ikke har skikket seg helt, og som tar noen rein og jager den bort. Da må man slike ganger sette den i band og slå den.

Noter

Referanser
Allkunne 2016
Andersson 2011
Arbeidsgruppe 2016
Barruk 2018
Bergsland 1967
Bergsland 1984
Bergsland 1996
Blomqvist 2014
Dixon 2012
Dixon 2012, side 287
DKS 2019
Eberhard 2020
Eira 2014
Eira 2014
Eira 2018
Facebook 2009
Facebook 2011
Fjellström 1738
Fjellström 1738
Fjellström 1755
Fjellström et.al 1811
FN 2000
Hemnes 2017
Hofman 2019
Korhonen 2010
Korhonen 2010, side 9
Rygh 1896
Kejonen 2014
Larsson 2005
Larsson 2010
Larsson 2012
Viässuoje 1-20
Viässuoje 20-1000
Viässuoje Dager
Viässuoje Årstider
Viässuoje Farger
Viässuoje Familie
Viässuoje Steder
Viässuoje Samtaler
Viässuoje Adverb
Viässuoje Kroppen
Viässuoje Mat
Viässuoje Prat om mat
Viässuoje Klær
Viässuoje Bæ bæ lite lam
Viässuoje Ved ilden 1
Viässuoje Ved ilden 2
Viässuoje Planteetere
Viässuoje Tamme dyr
Viässuoje Rovdyr
Viässuoje Retninger 1
Viässuoje Retninger 2
Viässuoje Vær 1
Viässuoje Vær 2
Viässuoje På himmelen
Viässuoje Trær og busker
Viässuoje Bær
Viässuoje Urter
Viässuoje Berg og mark
Viässuoje Sjøer og vassdrag
Viässuoje På skolen
Viässuoje Hvordan har du det?
Viässuoje Sang om kroppen
Viässuoje Sang bæ væ lite lam
NRK Sápmi 2020
Omningslot 2020
Pettersen 2012
Pulk 2008
Påve 2016
Sámediggi 2016
Sameradion 2008
Sameradion 2016
Sameradion 2016
Sameradion 2018
Sametinget 2009
Sametinget 2010
Sammallahti
Schlachter 1958
Schlachter 1958, xix
Somby 2020
Svebilius 1738
Todal 2013
Qvigstad 1889
Umesamisk.nu 2016
Vestad 2003
von Gertten 2015
von Gertten 2015, side 49
von Gertten 2015, side 52
von Gertten 2015, side 53
von Gertten 2015, side 54
von Gertten 2015, side 55
von Gertten 2015, side 56
von Gertten 2015, side 72
von Gertten 2015, side 73
von Gertten 2015, side 74
von Gertten 2015, side 75
von Gertten 2015, side 76
von Gertten 2015, side 82
von Gertten 2015, side 83
von Gertten 2015, side 83-84
von Gertten 2015, side 83-87
von Gertten 2015, side 84 
von Gertten 2015, side 85 
von Gertten 2015, side 86 
von Gertten 2015, side 87
von Gertten 2015, side 88
von Gertten 2015, side 89
von Gertten 2015, side 89-91
von Gertten 2015, side 90
von Gertten 2015, side 91
Wilson 2008
Youtube 2012
Youtube 2015

Kilder
Bøker og andre skriftlige kilder

Nettsteder