Kenneth Kaunda

Kenneth Kaunda (1924–2021) var Zambias første president, fra 1964 til 1991.

 Liv og virke 
 Bakgrunn 
Kaunda ble født den 28. april 1924 på Lubwa Mission i Chinsali i det som da ble kalt Nord-Rhodesia og senere ble til Zambia. Han var den yngste av åtte søsken. Hans far, David Kaunda, var ordinert misjonær og lærer tilhørende Church of Scotland. Faren var født i Nyasaland (det senere Malawi) og var flyttet til Chinsali for å virke ved Lubwa Mission. Moren var også lærer, og den første afrikanske kvinne i dette yrke i regionen i kolonitiden.

Begge foreldre underviste blant bembaene, som holder til nordøst i landet. Faren døde da Kaunda fortsatt var barn. Det var på Lubwa Mission at Kaunda fikk sin utdannelse frem til tidlig i 1940-årene. Han fulgte så i sine foreldres fotspor og ble lærer. Han gikk på Munali Training Centre i Lusaka fra 1941 til 1943.

 Tidlig karriere 
Kaunda virket først i Nord-Rhodesia men også noe i Tanganyika. Han var lærer ved Upper Primary School og var Boarding Master ved Lubwa og deretter overlærer der fra 1943 til 1945. Tidlig i 1948 ble han lærer i Mufulira i Copperbelt for United Missions to the Copperbelt (UMCB). Så var han assistent ved et velferdssenter og Boarding Master ved en gruveskole i Mufulira. Han var også korleder i en menighet i Church of Central Africa.  Han var også speiderleder og fotballtrener.

Tidlig i karrieren leste han Mahatma Gandhis skrifter, og sa senere at dette «went straight to my heart.» I 1949 drev han en gård sammen med to partnere.Sheila Keeble (utg.) S. P. P. Kutumela, A. Booley: The Black Who’s Who of Southern Africa Today. African Business Publ., Johannesburg 1979, 1. Aufl., s. 139. Deretter dro han til Lusaka for å søke som utdanner i hæren, men ble avvist. Han arbeidet også i Sør-Rhodesia, i Salisbury og Bindura-gruven.

 Selvstendighetsengasjement, politisk virke 
Kaunda ble en av lederne i kampen mot britisk koloniherredømme. I utilfredshet med Harry Nkumbulas lederskap av Zambian African National Congress forlot han organisasjonen og dannet Zambian African National Congress og ble siden leder av United National Independence Party (UNIP).

 President 
Han ble i 1964 statsminister og straks etter samme år den første president i det uavhengige Zambia. Han var en ivrig forkjemper for det han karakteriserte som afrikansk sosialisme som blant annet innebar en grad av planøkonomi og engasjement for panafrikanismen. Kaunda var svært engasjert i frigjøringskampene som foregikk i alle naboland, særlig i Rhodesia, Portugisisk Mosambik, Portugisisk Angola og Sør-Afrika. Flere av disse landenes motstandsbevegelser hadde derfor lenge hovedsete i Zambia, blant andre ANC.

Fra tidlig under sin maktperiode utviklet han autoritære trekk som leder. Etter stammeuroligheter og intern uro i 1972 ble det innført en ettpartistat eller «one party participatory democracy» som det het. Alle andre politiske partier enn UNIP ble forbudt. Omtrent samtidig nasjonaliserte Kaunda en rekke utenlandskeide virksomheter i landet, blant annet landets kobbergruver. Et fall i eksporten førte til en økonomisk krise. Nasjonalinntekten pr. innbygger sank til det halve fra 1975 til 1990. Gjennom internasjonalt press lempet Kaunda etterhvert på tiltakene.

Det oppsto også en personkult rundt Kaunda.

Ved det første noenlunde frie valg i 1991 fikk Kaunda kun 24 prosent av stemmene og ble beseiret av motkandidaten Frederick Chiluba. Ved valget i 1996 ble Kaunda ikke tillatt å stille opp som presidentkandidat etter at president Chiluba hadde innført en bestemmelse om at presidentkandidater og deres foreldre måtte være født i Nord-Rhodesia/Zambia.

I motsetning til de enkelte andre afrikanske ledere bemerket Kaunda seg blant annet ved åpen omtale av HIV/AIDS og fortalte om sin sønn som døde av sykdommen i 1986.Arve Ofstad: Kaundas vei fra håp til uro – Kronikk i Klassekampen 12. juli 2021.

Kaunda døde den 17. juni 2021 på et sykehus i Lusaka, i en alder av 97 år, og ble hyllet som nasjonens far og for sin sterke støtte til frigjøringen av det sørlige Afrika.

 Utmerkelser 
Kaunda ble i 2002 utnevnt til den sørafrikanske Ordenen O.R. Tambos følgesvenner.

 Publikasjoner 










 Referanser 

 Eksterne lenker 


Kategori:Zambiske politikere
Kategori:Antiapartheid-aktivister
Kategori:Personer fra Muchinga Province
Kategori:Presidenter