Lipid

I biokjemi og biologi er et lipid et makrobiomolekyl som er løselig i ikke-polare løsningsmidler. Jab er et eksempel på et fettlipid. Ikke-polare løsningsmidler er vanligvis hydrokarboner som brukes til å løse opp andre naturlig forekommende hydrokarbonlipidmolekyler som ikke (eller ikke lett) løses opp i vann, inkludert fettsyrer, voks, steroler, fettløselige vitaminer (som vitamin A, D, E og K), monoglyserider, diglyserider, triglyserider og fosfolipider.

Funksjonene til lipider inkluderer å lagre energi, signalisere og fungere som strukturelle komponenter i cellemembraner. Lipider har bruksområder i kosmetikk- og næringsmiddelindustrien så vel som i nanoteknologi.

Forskere definerer noen ganger lipider som hydrofobe eller amfifile små molekyler; den amfifile naturen til noen lipider gjør at de kan danne strukturer som vesikler, multilamellære/unilamellære liposomer eller membraner i et vandig miljø. Biologiske lipider stammer helt eller delvis fra to forskjellige typer biokjemiske underenheter eller «byggesteiner»: ketoacyl- og isoprengrupper. Ved å bruke denne tilnærmingen kan lipider deles inn i åtte kategorier: fettsyrer, glyserolipider, glyserofosfolipider, sfingolipider, sakkarolipider og polyketider (avledet fra kondensering av ketoacyl-underenheter); og sterollipider og prenollipider (avledet fra kondensering av isoprenunderenheter).

Selv om begrepet «lipid» noen ganger brukes som et synonym for fett, er fett en undergruppe av lipider som kalles triglyserider. Lipider omfatter også molekyler som fettsyrer og deres derivater (inkludert tri-, di-, monoglyserider og fosfolipider), så vel som andre sterolholdige metabolitter som kolesterol. Selv om mennesker og andre pattedyr bruker ulike biosyntetiske veier både for å bryte ned og for å syntetisere lipider, kan noen essensielle lipider ikke lages på denne måten og må fås fra kosten.

 Historie 
Lipider kan betraktes som organiske stoffer som er relativt uløselige i vann, løselige i organiske løsemidler (alkohol, eter etc.) som faktisk eller potensielt er relatert til en fettsyre og som brukes av levende celler.

I 1815 klassifiserte Henri Braconnot lipider (graisses) i to kategorier, suifs (faste fett eller talg) og huiles (flytende oljer). I 1823 utviklet Michel Eugène Chevreul en mer detaljert klassifisering, inkludert oljer, fett, talg, voks, harpiks, balsam og flyktige oljer (eller essensielle oljer).

Det første syntetiske triglyseridet ble rapportert av Théophile-Jules Pelouze i 1844, da han produserte tributyrin ved å behandle smørsyre med glyserin i nærvær av konsentrert svovelsyre. Flere år senere syntetiserte Marcellin Berthelot, en av Pelouzes elever, tristearin og tripalmitin ved omsetning av de analoge fettsyrene med glyserin i nærvær av gassformig hydrogenklorid ved høy temperatur.

I 1827 anerkjente William Prout fett («oljeaktige» næringsstoffer), sammen med protein («albuminholdig») og karbohydrat («sakkarin»), som et viktig næringsstoff for mennesker og dyr.

I et århundre så kjemikere på «fett» som bare enkle lipider laget av fettsyrer og glyserol (glyserider), men nye former ble beskrevet senere. Theodore Gobley (1847) oppdaget fosfolipider i pattedyrs hjerne og hønseegg, kalt av ham som «lecithiner». Thudichum oppdaget i menneskelig hjerne noen fosfolipider (cefalin), glykolipider (cerebrosid) og sfingolipider (sfingomyelin).

Begrepene lipoid, lipin og lipid har blitt brukt med varierte betydninger fra forfatter til forfatter. I 1912 foreslo Rosenbloom og Gies å erstatte «lipoid» med «lipin». I 1920 introduserte Bloor en ny klassifisering for «lipoider»: enkle lipoider (fett og voks), sammensatte lipoider (fosfolipoider og glykolipoider) og avledede lipoider (fettsyrer, alkoholer, steroler).

Ordet lipid, som stammer etymologisk fra gresk λίπος, lipos 'fett', ble introdusert i 1923 av den franske farmakologen Gabriel Bertrand. Bertrand inkluderte i konseptet ikke bare de tradisjonelle fettene (glyserider), men også "lipoidene", med en kompleks konstitusjon. Ordet lipid ble enstemmig godkjent av den internasjonale kommisjonen til Société de Chimie Biologique under plenumsmøtet 3. juli 1923. Ordet lipid ble senere anglisert som lipid på grunn av dets uttale ('lɪpɪd). På fransk blir suffikset -ide, fra gammelgresk -ίδης (som betyr 'sønn av' eller 'etterkommer av'), alltid uttalt (ɪd).

I 1947 definerte T. P. Hilditch «enkle lipider» som fett og voks (ekte voks, steroler, alkoholer).

 Referanser 


Kategori:1000 artikler enhver Wikipedia bør ha