Jason (gresk mytologi)

Jason (gresk: Ἰάσων, Iásōn) var i henhold til gresk mytologi en mytisk helt, kjent for sin rolle som leder for argonautene i letingen etter det gylne skinn i årene før den trojanske krigen. Hans far var Aison, den rettmessige kongen av Iolkos. Jason ble gift med den synske og trolldomskyndige Medeia.

Pelias, den maktsyke halvbroren til Aison, hadde styrtet Aison og tatt over som konge av Iolkos i Thessalia. Han hadde blitt advart av et orakel mot «en mann med én sko». En dag han så sin nevø Jason med bare én sandal etter at han hadde mistet den andre da han krysset en elv, sendte han ham av sted på et eventyr for å finne det gylne skinn, i håp om at Jason ville miste livet under forsøket. Jason fikk følge av noen av de fremste heltene i det gamle Hellas, argonautene. Antallet argonauter varierer i mytologien mellom 40 og 55.

Jason opptrer i ulike fortellinger i den klassiske greske og romerske verden, inkludert Apollonios Rhodios' episke dikt Argonautika og tragedien Medeia av Evripides. I moderne tid har Jason dukket opp igjen i populærkulturelle tilpasninger av myten, blant annet den amerikanske spillefilmen Jason and the Argonauts fra 1963 og en TV-serie fra 2000 med samme tittel. På mange vis har den norske eventyrhelten Espen Askeladd mye til felles med den greske sagnhelten, særlig i eventyret Askeladden og de gode hjelperne.«Askeladden og de gode hjelperne»

 Familie 
Jasons far kalles i alle versjoner av myten Aison, men det er stor variasjon i hans mors navn. Ifølge ulike forfattere kan hun være:

 Alkimede, datter av FylakosApollonios Rhodios, Argonautika, 1. 45 ff, 233, 251 ffHyginus, Fabulae, 3, 13, 14Valerius Flaccus, Argonautica, 1. 297
 Polymede,Pseudo-Apollodorus, Bibliotheka, 1. 9. 16Johannes Tzetzes på Lykofron, 175 & 872 eller Polymele,Tzetzes: Khiliades, 6. 979Skolia på Homer, Odysseen, 12. 69 eller Polyfeme,Skolia på Apollonios Rhodios: Argonautika, 1. 45 en datter av Autolykos
 AmfinomeDiodorus Siculus: Library of History, 4. 50. 2
 Theognete, datter av Laodikos
 Rhoio
 Arne eller SkarfeTzetzes på Lykofron, 872

Det er også sagt at Jason hadde en yngre bror, Promakos og en søster, Hippolyte, som ble gift med AkastosSkolia på Apollonios Rhodios, Argonautika 1. 287 (se Astydameia).

 Unge år 
miniatyr|venstre|«Jason med det gyldne skind», skulptur av Bertel Thorvaldsen
miniatyr|Pelias sender Jason ut etter det gylne skinn. Tegning av Alfred Church, 1879.
 Pelias 
Bakgrunnen og forutsetningen for myten om Jason er som følgende:

Pelias (halvbror av Aison) var meget maktsyk, og han ville ha kontroll over hele Thessalia. Pelias var sønn av deres felles mor, Tyro («den høyfødte Tyro»), datter av Salmonevs, og etter sigende av havguden Poseidon.

I en bitter strid styrtet han Aison, den rettmessige kongen, drepte alle etterkommerne av broren som han kunne få fatt i, men sparte sin halvbror av ukjente grunner. Aisons hustru Alkimede hadde nettopp født sønnen Jason, men klarte å skjulte ham ved å få kvinnene til samle seg rundt den nyfødte og jamre seg så høylytt at det virket som om barnet var dødfødt. Alkimede sendte deretter sønnen til den vise kentauren Kheiron for å bli oppfostret av ham og for å unngå at han skulle bli drept av Pelias. Pelias fryktet at han selv ville bli styrtet, og han rådspurte et orakel som advarte ham mot en mann med bare én sandal.

Mange år senere holdt Pelias leker til ære for sin påståtte far, havguden Poseidon. Samtidig kom Jason til Iolkos med kun en sandal da han hadde mistet den andre i elven Anavros («vinterlige Anavros») mens han hjalp en gammel kvinne å krysse den (gudinnen Hera i forkledning). Hun velsignet ham da hun visste, slik gudinner gjør, om hva Pelias' planer var. Da Jason kom til Iolkos (dagens by Volos) ble han presentert for kong Pelias som en mann med en sandal. Jason visste at han selv var den rettmessige kongen og det fortalte han sin onkel Pelias. Denne sa da: «Du kan få min trone, men da må du først dra ut på leting etter det gylne skinn.» Jason tok på seg denne oppgaven.

 Letingen etter det gylne skinn 
miniatyr|Jason bringing det gylne skinn til Pelias, apuliansk rødfigur kalyxkratér, ca. 340–330 f.Kr., Louvre
miniatyr|Jason og dragen. Athene til høyre. Rødfigur-kopp av Douris, ca. 480-470 f.Kr. Fra Cerveteri (Etruria)
For å klare oppgaven samlet Jason om seg en stor gruppe av helter som ble kalt for argonauter etter skipet de skulle reise med, «Argo». Heltegruppen besto av blant andre av boreadene (sønnene av Boreas, nordavinden) som kunne fly, Herakles, Filoktetes, Pelevs, Telamon, Orfeus, dioskurene (Kastor og Polydevkes), Nestor, og Orfeus, til sammen nevner de ulike kildene ca. 30-40 mann.

 Øya Limnos 
Øya Limnos ligger nord i Egeerhavet utenfor kysten av Anatolia (dagens Tyrkia). Myten hevdet at øya var bosatt av et folk bestående av kvinner som hadde drept sine ektemenn. Kvinnene hadde ikke dyrket og vist aktelse for Afrodite, og som straff gjorde gudinnen kvinnene så stygge at deres ektefeller ikke orket å dele seng med dem. Isteden fant mennene elskerinner fra det trakiske fastlandet, og de forsmådde kvinnene, rasende på Afrodite, drepte alle mennene sine mens de sov. Kun kongen ble reddet av Hypsipyle, sin datter, som sendte ham ut på havet i en kiste som han senere ble reddet fra. Kvinnene på Limnos levde deretter uten menn og med Hypsipyle som deres dronning.

I løpet av den tiden argonautene var på øya, hadde de omgang med kvinnene og avkommet ble et nytt folk kalt for minyer. Jason selv ble far til tvillinger med Hypsipyle. Herakles manet dem til å forlate Limnos da han skammet seg over argonautenes oppførsel. Selv hadde han ikke hatt omgang med kvinnene, noe som står i sterk kontrast til de tallrike affærer han har  med kvinner i andre myter.Forfatteren Robert Graves lot derimot Herakles bli far til flere barn enn noen av de andre i boken Hercules, My Shipmate (1945).

 Kyzikos 
miniatyr|venstre|Larissa, sølv 0.63 g., 500-478 f.Kr. Hodet til Jason, bærer petasos / ΛΑΡ(ΙΣΣΑΙΩΝ). Det gylne skinn.
Etter Limnos gikk argonautene i land blant dolionerne ved den sørlige delen av Marmarahavet, og deres konge, Kyzikos, tok gjestmildt imot dem. Han fortalte argonautene om landet som lå bortenfor Bjørnefjellet hvor gegeinerne bodde. De var en stamme av kjemper med seks armer og lendeklær av lær. Mens de fleste av mannskapet gikk inn i skogen for jakte på forsyninger, ble resten av argonautene igjen, ledet av Herakles, for å vokte skipet. De ble angrepet av gegeinerne, men den tapre Herakles slo dem tilbake, og da de øvrige argonautene vendte tilbake ble resten av gegeinerne drept. Jason og argonautene satte seil.

Etter kampen med gegeinerne ble noen av mannskapet sendt ut etter mat og vann. Blant disse var Herakles' tjener Hylas. Han hentet vann mens Herakles' gikk for å finne treemne til en ny åre som erstatning for den som hadde gått tapt. Herakles kom tilbake, men Hylas var borte for alltid.

Argonautene seilte av gårde, men mistet kursen og om natten gikk de i land på samme sted som de hadde forlatt. I mørket trodde dolionerne de var fiender og de kom i kamp. Argonautene drepte mange av dem, blant dem den vennlige kong Kyzikos. Da daggry kom oppdaget argonautene den forferdelige feiltagelsen og de holdt begravelse for kongen. Kongens hustru drepte seg selv da hun fikk høre om hans død. Beskjemmet seilte argonautene videre.

 Harpyierne 
Snart nådde Jason fram til Salmydessos (senere Midye, dagens Kıyıköy) i Trakia. Zevs hadde sendt harpyierne, en form for stormgudinner eller fryktelige kvinnelige vesener med fuglekropper, for å stjele maten fra den fønikiske kong Fineas hver dag fordi han var synsk og hadde røpet for mange av gudenes hemmeligheter. Jason fikk medlidenhet med den plagede kongen og drepte harpyerne; i andre versjoner av myten var det boreadene, sønnene til Boreas, som jagde dem vekk. I alle tilfelle avslørte Fineas lokaliseringen av Kolchis og hvordan de skulle komme seg forbi Symplegadene (de klirrende fjell). De seilte deretter videre.

 Ved Symplegadene 
Den eneste måten å komme fram til Kolchis var å seile gjennom Symplegadene, flytende fjellklipper som støtte mot hverandre og knuste alt som seilte mellom dem. Fineas hadde sagt at Jason skulle slippe løs en due når de nådde disse øyene, og om duen klarte å fly gjennom, skulle de ro alt de greide. Om duen ble knust var de dømt til å feile. Jason slapp løs duen, og den kom seg gjennom og tapte bare noen halefjær. Argonautene rodde de alt de greide og kom seg gjennom med mindre skader i akterspeilet. Fra da av sluttet fjellene å støte sammen for alltid og etterlot fri passasje for andre til å seile gjennom.

 Ankomst i Kolchis 
miniatyr|venstre|Jason kan gripe det gylne skinn ved hjelp av Medeia, relieffskulptur av Christian Daniel Rauch, 1818.
miniatyr|Den trolldomskyndige Medeia gir Jason gift til å beseire dragen, maleri av John William Waterhouse, 1907.
miniatyr|Statue av Jason og det gylne skinn, Pietro Francavilla, 1589
Jason kom fram til Kolchis (dagens Kolchis i Georgia ved kysten av Svartehavet) for å kreve det gylne skinn som sitt eget. Det var eid av kong Aietes av Kolkis og skinnet var gitt til ham av Frixos. Aietes gikk med på å gi det videre til Jason, men bare om han kunne utføre tre bestemte oppgaver. Da han fikk vite hva de gikk ut på, syntes Jason at oppgavene virket umulige, og ble tung til sins. Imidlertid hadde Hera overtalt Afrodite til å overtale sin sønn Eros til å få kong Aietes' datter Medeia til å forelske seg i Jason. Den forelskede Medeia gjorde hva hun kunne for å hjelpe Jason med hans oppgaver.

Først måtte Jason pløye en åker med ildsprutende bronseokser, khalkotauroi, som han selv måtte spenne fast. Den trollkyndige Medeia ga ham en salve som beskyttet ham mot oksenes flammer. Deretter sådde Jason åkeren med tennene til en drage. Fra dragetennene vokste det opp en hær av krigere, spartoi.Dragetenner opptrer også i myten om Kadmos, også i dette tilfellet vokser det opp farlige krigere. Uttrykket «å så med dragetenner» ble benyttet som en metafor for å gjøre noe som har en opphissende effekt på en krangel, tilsvarende det moderne uttrykket «å kaste bensin på bålet». Medeia hadde allerede advart ham om dette og fortalt ham hvordan han kunne beseire sine framvoksende fiender. Før krigerne rakk å angripe ham, kastet Jason en stein inn blant dem, og da de ikke kunne avgjøre hvor steinen kom fra, angrep de hverandre.

Jasons siste oppgave var å overvinne en søvnløs drage (Δρακων Κολχικος, Drakôn Kolkhikos)«Drakon Kholkikos», Theoi Project som voktet det gylne skinn. Jason sprutet en gift som Medeia hadde framstilt og gitt ham, på dragen. Dragen falt i søvn og Jason kunne ta med seg skinnet. Deretter seilte han av sted med den vakre Medeia. For å avlede sin far som jaget etter dem da de flyktet, drepte hun sin bror Absyrtos, kuttet ham i småbiter og kastet bitene over bord. Aietes måtte stanse opp for å samle sammen den døde sønnen. I en annen versjon av myten lurte Medeia broren i en felle hvor Jason drepte ham, kappet av ham fingrene og tærne, og brente resten av liket. Jason, Medeia og argonautene slapp uansett unna forfølgerne.

 Hjemreisen 
 Kirke 
På veien tilbake til Iolkos spådde Medeia at Eufemos, Argos styrmann, en dag ville herske over Kyrene i Libya. Spådommen gikk i oppfyllelse gjennom Battos I, en etterkommer av Eufemos. Zevs sendte en rekke stormer mot skipet og blåste det av kurs som straff for mordet på Medeias bror. De søkte deretter renselse hos Kirke, en trolldomskyndig nymfe som levde på øya Aiaia. Etter at de var blitt renset fortsatte de sin hjemferd.Apollonios Rhodios: Argonautica, iv.586-88, i Peter Greens engelske oversettelse: «They escaped neither the vast sea's hardships nor vexatious tempests till Kirké should wash them clean of the pitiless murder of Apsyrtos».Se det antikke konseptet om miasma, Peter Greens kommentar om iv. 705-17, Argonautika, (1997, 2007), s. 322.

 Sirenene 
Jasons gamle læremester, kentauren Kheiron, hadde fortalt at uten hjelp fra Orfeus ville argonautene ikke være i stand til å passere sirenene — de samme som Odyssevs møter i Homers epos Odysseen. Sirenene levde på tre små berglendte øyer som ifølge den latinske poeten Vergil ble kalt for Sirenum scopuli.Vergil: Æneiden, bok 5, 864 og de sang vakre, uimotståelige sanger som trakk sjøfolk mot seg til de led skipbrudd mot øyene. Da Orfeus hørte deres sanger, trakk han fram sin lyre og spilte musikk som var vakrere og høyere og overdøvet sirenenes fortryllende sang.

 Talos 
«Argo» kom deretter til den store øya Kreta, sør i Egeerhavet, og som ble bevoktet av en bronsemann ved navn Talos. Da skipet nærmet seg Kretas kyst, begynte Talos å kaste store steiner mot skipet for å holde det unna. Talos hadde en beholder eller åre med blod som gikk fra nakken til anklene, tettet av en bronsenagle (som ved støpingen av metallstatuer ved den tapte voksmetoden). Medeia kastet en forbannelse over Talos for å roe ham ned; deretter fjernet hun bronsenaglen og han blødde i hjel. «Argo» kunne deretter seile videre.

 Jason kommer hjem 
miniatyr|venstre|Jason, romersk freske
miniatyr|Jason og Medeia, maleri av Gustave Moreau, 1865
Ved hjelp av sin trolldomskraft overbeviste Medeia Pelias' døtre at hun kunne gjøre deres far yngre ved å kappe ham opp i småbiter og koke kjøttstykkene i en gryte med vann og magiske urter. Hun demonstrerte dette med en sau som hoppet ut av gryten som et lam. Døtrene kappet deretter opp sin far i småbiter og la ham i gryten, men Medeia la ikke oppi urtene og således døde Pelias, drept av sine egne døtre og Medeias lureri.

Den amerikanske 1800-talls skribenten Thomas Bulfinch har i sin popularisering av den greske mytenBulfinch, Thomas (2012): Bulfinch's Greek and Roman Mythology: The Age of Fable konstruert en forutgående begivenhet til Pelias' død: Jason, som feiret sin hjemkomst med det gylne skinn, merket seg at hans far var blitt for gammel og sykelig til å delta i feiringene. Jason ba Medeia om ta noen år fra ham selv og gi dem til faren. Hun gjorde det, men uten kostnad for Jasons liv. Pelias' døtre så dette og krevde den samme ytelse for sin far, men med fatalt resultat. Pelias' sønn Akastos fordrev Jason og Medeia for mordet. De dro i landflyktighet til Korint.

 Jasons forræderi 
I Korint ble Jason forlovet med KreousaKreousa, Κρέουσα, betyr «prinsesse» (tidvis referert til som GlaukeGlauke, Γλαυκή, betyr «blå-grå»), en datter av kongen i Korint, Kreon, for på denne måten å styrke sine politiske bånd. Da Medeia fikk høre om dette, konfronterte hun Jason og minnet ham på all den hjelp hun hadde gitt ham. Han svarte at det var ikke henne som han skulle takke, men Afrodite som hadde gjort det slik at hun ble forelsket i ham.

Rasende over at Jason hadde brutt sitt løfte om å være hennes for alltid, tok Medeia hevn ved å overrekke Kreousa en forbannet kjole som bryllupsgave. Den strammet seg til kroppen hennes og brente henne til døde straks hun tok den på. Kreousas far Kreon brant også til døde da han forsøkte å redde datteren. Deretter drepte Medeia de to guttebarna som hun hadde fått med Jason i frykt for at de ville bli straffet for sin mors handlinger. Da Jason fikk vite dette var Medeia allerede flyktet til Athen i en flyvende vogn, trukket av drager, som var sendt til henne av hennes bestefar, solguden Helios.

Senere angrep Jason og Pelevs (far til helten Akilles) Jasons fetter Akastos og beseiret ham. Jason krevde nå tronen i Iolkos for seg selv. Jasons sønn Thessalos (som unngikk å bli drept av moren Medeia)Diodorus Siculus: Bibliotheca historica, 4. 54. 1 & 55. 3 ble deretter konge. Som følge av å ha brutt sin løfte til Medeia, tapte Jason sin gunst hos Hera og døde ensom og ulykkelig. Han sov under akterspeilet på skipet «Argo», som da var gammelt og morkent, og det falt over ham og drepte ham.

 I litteraturen 
Selv om en del av episodene av Jasons fortelling trekker fra eldre, arkaisk materiale, er den endelige versjonen av fortellingen som denne artikkelen omtaler, basert på Apollonios Rhodios' episke dikt Argonautika, skrevet i hellenistiske Alexandria på slutten av 200-tallet f.Kr.

En annen Argonautika ble skrevet på latin av Gaius Valerius Flaccus på slutten av 100-tallet e.Kr., åtte bøker lang. Diktet ender brått med Medeias anmodning om å få følge Jason på hans hjemreise. Det er uklart om resten av eposet har gått tapt eller om det aldri ble ferdigstilt. En tredje versjon, Argonautica Orphica eller Det orfiske argonautertoget, framhever rollen til Orfeus i fortellingen. Denne versjonen ble skrevet i tiden 450-470 e.Kr.Orfeus og tekster fra den orfiske tradisjon. Utvalg og innledende essay ved Arve Omtvedt Berntzen; oversatt av Arve Omtvedt Berntzen mfl. Bokklubben, 2009. XL, 447 s. (Verdens hellige skrifter; 55). ISBN 978-82-525-7124-0 Det er ikke kjent hvem forfatteren var, men den bygger på versjonen til Apollonios Rhodios.

Jason er kort nevnt i Dantes Den guddommelige komedie i Inferno, skrevet på 1300-tallet. Han opptrer i Canto XVIII hvor han blir sett av Dante og hans veiviser Vergil mens han blir straffet i helvetes åttende krets (Bolgia 1) der han blir drevet til å marsjere gjennom sirkelen for all evighet mens han piskes av djevler. Han er i selskap blant koblere (halliker) og forførere, antagelig fordi han forførte og til sist forlot Medeia.

Fortellingen om Medeias grusomme hevn hvor hun drepte sine egne barn for å straffe Jason er svært virkningsfullt behandlet av Evripides i hans tragedie Medeia.

Den mytologiske geografien i sjøreisen til argonautene har blitt forsøkt knyttet til spesifikke geografiske lokaliseringer av den italienske forskeren Livio Catullo Stecchini,Stecchini, Livio Catullo: The Voyage of the Argo, Metrum.org (Internet Archive) men hans teorier har ikke blitt generelt akseptert.

 Ljubljana 
Jason har en tilknytning også utenfor den klassiske mytologiske verden i et sagn som gjør ham til grunnleggeren av byen Ljubljana, hovedstaden i Slovenia, ved at han drepte byens drage.Symbolet for Ljubljana er en drage, avbildet på dens våpenskjold, sittende på toppen av byens festning. Abdunur, C. (2001): ARCH'01: Troisième conferénce internationale sur les ponts en arc. Presses des Ponts. ISBN 2-85978-347-4. s. 124. Den greske myten om Jason forteller at helten drepte et monster eller uhyre for å erobre det gylne skinn. Dette monsteret ble dragen i Ljubljana: «Dragon, the Symbol of Ljubljana». En sannsynlig forklaring er at dragen var en senere tilpasning til den kristne legenden om sankt Georg.

 Referanser 

 Litteratur 
 Publius Ovidius Naso: Metamorfoser.
 Powell, B. (2001): «The Voyage of the Argo» i: Classical Myth. Upper Saddle River, NJ. Prentice Hall. s. 477–489.
 Moreau, Alain (2006): Le Mythe de Jason et Médée. Le Va-nu-pied et la Sorcière. Paris : Les Belles Lettres, collection «Vérité des mythes», ISBN 10 2-251-32440-2.
 Bulfinch, Thomas (2012): «Medea and Aeson» i: Bulfinch's Greek and Roman Mythology: The Age of Fable, Courier Dover Publications. Først utgitt i 1855.

 Eksterne lenker 

 «Argonauts» , Timeless Myths


Kategori:Argonautene
Kategori:Greske sagnhelter