Lysimakhos

Lysimakhos (gresk: Λυσίμαχος, født ca. 360 f.Kr., død 281 f.Kr.) var en makedonsk hærfører og en av arvtakerne (diadokene) av Aleksander den stores veldige rike, senere konge (306 f.Kr.) av Makedonia, Trakia og vestlige Anatolia. Lysimakhos fulgte Aleksander den store på hans erobringer i Asia, men det var først etter den makedonske kongens død at han gradvis steg fram som en maktfaktor i diadokenes kriger mot hverandre.

 Tidlige liv og karriere 
Lysimakhos ble født i 362/361 f.Kr. som andre sønn av AgathoklesLund, H.S. (2002): Lysimachus: A Study in Early Hellenistic Kingship, s. 3 og hans hustru (som kanskje het Arsinoe), og hans bestefar på farsiden kan ha blitt kalt for Alkimakos. Hans far var en adelsmann av høy rang som var en nær venn av kong Filip II av Makedonia. Han deltok i Filips rådsforsamlinger og ble en framstående person ved argedehoffet.Lund, H.S. (2002): Lysimachus: A Study in Early Hellenistic Kingship, s. 2 Lysimakhos vokste opp sammen med sine brødre med status som makedonere; som sine brødre hadde han framstående posisjon i Aleksander den stores omgangskrets  og de ble utdannet ved hoffet i Pella.Heckel, W. (2006): Who’s who in the age of Alexander the Great: prosopography of Alexander’s empire, s. 153Lysimakhos hadde en eldre bror ved navn Alkimakos og to yngre brødre ved navn Autodikos og Filip. Han hadde to kjente nevøer via sin bror Alkimakos som het Alkimakos og Filip; hans best kjente grandnevø var Lysippos, barnebarn av hans bror Alkimakos, og hans mest kjente svigerinne var Adeia, hustru av Autodikos

Han var antagelig utnevnt til somatofylaks, livvakt, i løpet av styret til Filip II Under Aleksander den stores persiske kampanjer var en av kongens nærmeste livvakter. I 324 f.Kr. ble han i Susa kronet som anerkjennelse for hans prestasjoner i India.Heckel, W. (2006): Who's Who in the Age of Alexander the Great: Prosopography of Alexander's Empire, s. 153-154. Sitat: «Near Sangala in India some 1,200 of Alexander's troops were wounded, among them Lysimachus the Somatophylax. He had earlier boarded a thirty-oared vessel at the Hydaspes (in the company of two other Somatophylakes), before the battle with Porus, though his role in the actual battle is not attested; presumably he fought in the immediate vicinity of Alexander himself. When Alexander decided to sail down the Indus river system to the Ocean, Lysimachus was one of those from Pella charged with a trierarchy in the Attic fashion. He is named by Arrian in the only complete list of Somatophylakes. At Susa in spring 324 BC, Lysimachus and the rest of the Somatophylakes were crowned by Alexander, though unlike Leonnatus, Lysimachus appears to have earned no special distinction.» Etter Aleksanders død i Babylon i 323 f.Kr. ble han utpekt til å styre Trakia som strategos (hærfører), ikke som satrap.Heckel, W. (2006): Who's Who in the Age of Alexander the Great: Prosopography of Alexander's Empire, s. 155. Sitat: «In 323 Lysimachus was assigned control of Thrace, and was probably strategos rather than satrap. The subordinate position of strategos may account for the failure of the sources to mention Lysimachus in the settlement of Triparadeisus; his brother Autodicus was, however, named as a Somatophylax of Philip III at that time.»

 Diadok 
I 315 f.Kr. allierte han seg med Kassandros, Ptolemaios I Soter og Selevkos I Nikator mot Antigonos I Monofthalmos som imidlertid avledet hans oppmerksomhet ved hisse opp trakiske og skytiske stammer mot ham. I 309 f.Kr. grunnla han byen Lysimakeia i Trakia ved et strategisk sted på den viktige landbroen mellom Makedonia og Asia, og som knyttet Khersonese (tilsvarende dagens Gallipoli til fastlandet. I 305 f.Kr. gikk han sammen med de overlevende diakonene i å ta tittelen som konge etter Antigonos I Monofthalmos var den første som tok dette skrittet sammen med sin sønn Demetrios I Poliorketes, hvilket også Ptolemaios og Selevkos gjorde.Williams, Henry Smith (1907): Historians History of the World, bind 4, s. 450

I 302 f.Kr. da den andre avtale mellom Kassandros, Ptolemaios og Selevkos ble inngått, gikk Lysimakhos inn i Anatolia, styrket med tropper fra Kassandros, hvor han møtte liten motstand. Da han nærmet seg Antigonos, trakk han seg tilbake til vinterkvarter i nærheten av Heraklea Pontika og giftet seg samtidig med dets enkedronning Amastris, en persisk prinsesse. Hun var datteren til Oxyathres, og niesen til kong Dareios III av Persia.Smith, William (1867): "Amastris (3)"  i: Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology, Boston Aleksander den store hadde gitt henne til Krateros, men han foretrakk senere å gifte seg med en av døtrene til Antipatros. Amastris giftet seg da med tyrannen i Heraklea Pontika, Dionysios, og fødte ham to sønner.

Året etter, i 301 f.Kr., sluttet Selevkos seg til ham og i det påfølgende slaget ved Ipsos ble Antigonos I Monofthalmos beseiret og drept. Hans tidligere besittelser ble fordelt blant seierherrene. Lysimakhos' andel var Lydia, Jonia, Frygia og nordkysten av Anatolia.

Etter Antigonos' død var det særlig Selevkos, hans tidligere allierte, som vokste i makt, og Lysimakhos begynte å frykte at Selevkos begynte å bli farlig sterk, og allierte seg med Ptolemaios I Soter som motvekt. Han skilte seg fra Amastris og forseglet alliansen ved å gifte seg med Ptolemaios' datter Arsinoe II av Egypt.

Da Antigonos' sønn Demetrios I Poliorketes fornyet fiendtlighetene i 297 f.Kr., grep Lysimakhos anledningen ved Demetrios' fravær i hellas til å erobre hans byer i Anatolia, men i 294 f.Kr. ble det inngått en fredsavtale hvor Demetrios ble anerkjent som hersker av Makedonia.

Lysimakhos forsøkte å strekke sin makt nordover på motsatt side av Donau i 294 f.Kr. og angrep geternes konge Dromikaetes, men ble beseiret og han selv tatt til fange. Av detaljer som ikke er klare ble han snart løslatt på vennskapelige betingelser. Muligens så Dromikaetes fordeler av Lysimakhos opprettholdt Trakia som en buffer mot Demetrios' Makedonia.

Til tross for at Lysimakhos hadde anerkjent Demetrios som hersker av Makedonia, forsøkte Demetrios å invadere Trakia i 292 f.Kr., men ble slått tilbake. I de neste fire årene gjorde Demetrios det klart at han aktet å invadere Asia, men hans anstrengelser i å bygge en flåte og samle en hær gjorde ham upopulær i Makedonia.Rickard, J (2007): Lysimachus (c.360-281 BC) Etter et opprør i Boiotia som avledet Demetrios, grep Lysimakhos anledningen til å alliere seg med kong Pyrrhus av Epirus i 288 f.Kr. og invaderte Makedonia. Med deres felles innsats klarte de å fordrive Demetrios ut av landet. Lysimakhos lot Pyrrhus ha Makedonia med tittelen som kongen i rundt syv måneder før hans egne ambisjoner fikk han til å invadere. I en kort periode var de samkonger, men i 285 f.Kr. forviste Lysimakhos den andre for å ha kontrollene alene.Williams, Henry Smith (1907): Historians History of the World, bind 4, s. 454

 Senere år 
Diakonenes kongedømmer etter slaget ved Ipsos, ca. 301 f.Kr.

Andre:
Problemer innenlands forbitret Lysimakhos' siste år. Han var ingen populær hersker. Høye skatter og en arrogant holdning fremmedgjorde ham til mange. Det var dog dynastiske stridigheter innenfor egen familie som førte til hans undergang.

Amastris ble myrdet av sine to sønner. Han fikk fanget dem inn og henrettet dem. Da han kom hjem, ba hans hustru Arsinoe II om å få Heraklea som gave, og han innviglet dette ønsket, selv om han tidligere han lovt å frigjøre byen. Arsinoe II ønsket begjærlig å skaffe besittelser for sin egne sønner framfor Lysimakhos' førstefødte sønn og arving Agathokles var gift med Lysandra, en annen av Ptolemaios I Soters døtre. Halvsøstrene Arsinoe II og Lysandra var bitre fiender. I 284 f.Kr. var det et mislykket forsøk på å forgifte Lysimakhos, og Arsinoe II klarte å overbevise ham om at det var ingen annen enn Agathokles som sto bak. Agathokles ble kastet i fengsel hvor han ble myrdet av Ptolemaios Keraunos, en halvbror av Arsinoe II og som var en flyktning ved Lysimakhos' hoff.

Agathokles hadde vært populær og hans avskyelige død under Lysimakhos førte til stor indignasjon. Mange av de greske byene i Anatolia gjorde opprør, og mange av Lysimakhos' mest trofaste venner forlot ham. Lysandra, enken etter Agathokles, flyktet med sine barn til Selevkos I Nikator som var hans nærmeste rival. Han hersket over et veldig rike som strakte seg fra Syria til grensene av India. Han mottok flyktninger fra Lysimakhos' hoff. Selevkos invaderte besittelsene til Lysimakhos med en veldig hær. I 281 f.Kr. krysset Lysimakhos Hellespont og dro inn i Lydia for å møte Selevkos. I det avgjørende slaget ved Korupedion i nærheten av Sardis ble Lysimakhos beseiret og drept. I henhold til den greske historikeren Memnon av Heraklea ble Lysimakhos drept av et kastespyd som ble slynget av en Malakon, en soldat fra Heraklea som tjenestegjorde under Lysimakhos.Memnon: History of Heracleia, kapitlene 1 til 17 Etter en del dager ble hans lik funnet på slagmarken, beskyttet mot rovfugler av hans trofaste hund. Hans legeme ble overgitt til enda en sønn, Aleksander, som fikk ham gravlagt ved Lysimakia.

Hans død etterlot Selevkos I Nikator som den siste av Aleksander den stores etterfølgere. Selevkos hadde sjansen til å forene det meste av Aleksanders rike, men før det skjedde ble han myrdet av Ptolemaios Keraunos.

 Ekteskap og barn 
Lysimakhos ble gift tre ganger og hans hustruer var:
 Nikaia, en gresk-makedonsk adelskvinne og datter av den mektige regenten Antipatros. De ble gift en gang rundt 321 f.Kr. og fødte ham tre barn:Bengtson, H. (1977): Griechische Geschichte von den Anfängen bis in die römische Kaiserzeit, C. H. Beck, s. 569Heckel, W. (2006): Who’s who in the age of Alexander the Great: prosopography of Alexander’s empire, s. 175
 Agathokles, død 284 f.Kr.
 Eurydike, død etter 287 f.Kr.
 Arsinoe I, død etter 248 f.Kr.
Nikaia døde antagelig innen 302 f.Kr.

 Amastris, en persisk prinsesse som Lysimakhos giftet seg med i 302 f.Kr. Deres ekteskap var kortvarig. Han skilte seg i 300/299 f.Kr. og hun dro tilbake til Heraklea og han var fri til å gifte seg på nytt. I løpet av den korte tiden er det mulig at Amastris hadde født ham en datter som siden ble den første hustruen til Ptolemaios Keraunos.
 Arsinoe II, ptolemisk prinsesse, som giftet seg med Lysimakhos i 300/299 f.Kr. og ble sammen med ham til hans død. Hun fødte ham tre sønner:
 Ptolemaios Epigonos («arvingen» / «sønnen»), død 240 f.Kr.Billows, Richard A. (1995): Kings and colonists, s. 110
 Lysimakhos, død 279 f.Kr.
 Filip, 279 f.Kr.

Sammen med Makris, en odryssisk elskerinne, hadde han i tillegg en sønn som ble kalt for Aleksander.Pausanias, 1.10.4

 Referanser 

 Litteratur 
Primærkilder
 Arrianos: Anabasis v. 13, vi. 28
 Junianus Justinus, xv. 3, 4, xvii. I
 Quintus Curtius Rufus, V. 3, x. 30
 Diodorus Siculus, xviii. 3
 Polybios, v. 67
 Plutark: Demetrius, 31. 52, Pyrrhus, 12
 Appian: Syriaca, 62

Sekundære kilder
 Billows, Richard A. (1995): Kings and colonists: aspects of Macedonian imperialism, BRILL
 Lund, H.S. (2002): Lysimachus: A Study in Early Hellenistic Kingship, Routledge
 Heckel, W. (2006): Who’s who in the age of Alexander the Great: prosopography of Alexander’s empire, Wiley-Blackwell

 Eksterne lenker 

 Lysimachus , Livius.org
 Lysimachus, oppslag i historisk kildebok av Mahlon H. Smith

Kategori:Greske generaler fra oldtiden
Kategori:Diadokene
Kategori:Personer fra Pella regionalenhet
Kategori:Herskere på 300-tallet f.Kr.
Kategori:Herskere på 200-tallet f.Kr.
Kategori:Fødsler på 300-tallet f.Kr.
Kategori:Dødsfall i 281 f.Kr.