Sechurarev

Sechurarev (Lycalopex sechurae) kalles også peruansk ørkenrev og er en monotypisk art som hører til slekten av søramerikanske rever, som består av små rovpattedyr i hundefamilien.

 Beskrivelse 
Sechurareven, som har fått navnet sitt etter Sechuraørkenen i Peru, er den minste av de søramerikanske revene. Den ligner grå pampasrev, men har en mer kremfarget og lysere underside. Den har et lite hode og relativt lange ører (som ugjør 2/3 av hodets lengde). Ansiktet er grått og har rødbrune ringer rundt øynene. Ørene er rødbrune på baksiden. Lemene er rødbrune på den nedesrte delen. Det mørke snutepartiet kan ha lysgrå behåring rundt leppene. Av og till kan den ha en mørkere stripe langs ryggsøylen.

Sechurareven veier omkring 3 kg og har en kroppslengde på ca. 53-59 cm. Halen utgjør omkring 25 cm.

 Inndeling 
Inndelingen av søramerikanske rever følger Tchaicka et al. (2016), men rekkefølgen regnes ikke som endelig avklart. Perini, Russo & Schrago (2010) regner  som basal i treet, mens Tchaicka et al. (2016) har kommet fram til at  er mest basal.

 Canidae, hundefamilien
 Vulpini, revelignende canider
 Canini, hundelignende canider
 Speothos, bushhund
 Lycaon, afrikansk villhund
 Cuon, asiatisk villhund
 Lupulella, sjakaler
 Canis, hundeslekten
 Cerdocyon, krabberev
 Lycalopex, søramerikanske rever
 L. vetulus, hoaryrev (livskraftig)
 L. sechurae, sechurarev, monotypisk (nær truet)
 L. fulvipes, darwinsrev (sterkt truet)
 L. gymnocercus, pampasrev (livskraftig)
 L. griseus, gråpampasrev (livskraftig)
 L. culpaeus, culpeo (livskraftig)
 Dusicyon, falklandsulv (†)
 Atelocynus, kortørehund
 Chrysocyon, mankeulv

 Utbredelse og habitat 
Sechurareven er utbredt fra det sørlige Ecuador til det nordlige Peru. Den foretrekker gressland, semiørken og tørre skoger.

 Fylogeni 

 Atferd 
Sechurarev regnes som nattaktiv og er altetende. Den tilbringer dagen hvilende i et hi gravd ut i bakken. Valpene fødes i oktober-november, men ellers er ingen ting kjent om denne revens reproduksjonsatferd. Den spiser små virveldyr og kadavre når den kommer over det, men lever ofte på frøspirer og ulike biller. Også insekter, skorpioner, gresshopper og mus tar del i dietten.

 Referanser 
Cossios, D. 2017. Lycalopex sechurae. The IUCN Red List of Threatened Species 2017: e.T6925A86074993. http://dx.doi.org/10.2305/IUCN.UK.2017-2.RLTS.T6925A86074993.en. Downloaded on 29 March 2018.

Perini FA, Russo CAM and Schrago CG (2010) The evolution of South American endemic canids: A history of rapid diversification and morphological parallelism. J Evol Biol 23:311-322.

Tchaicka, L., Freitas, T. R. O. D., Bager, A., Vidal, S. L., Lucherini, M., Iriarte, A., ... & Wayne, R. K. (2016). Molecular assessment of the phylogeny and biogeography of a recently diversified endemic group of South American canids (Mammalia: Carnivora: Canidae). Genetics and molecular biology, 39(3), 442-451. DOI: 10.1590/1678-4685-GMB-2015-0189

Wozencraft, W.C. (2005). "Order Carnivora". In Wilson, D.E.; Reeder, D.M. Mammal Species of the World: A Taxonomic and Geographic Reference (3rd ed.). Johns Hopkins University Press. ISBN 978-0-8018-8221-0. OCLC 62265494.

 Kilder 
 Sechuran Fox (Pseudalopex sechurae), Lioncrusher's Domain
 Sechuran Fox (Pseudalopex sechurae), IUCN/SSC Canid Specialist Group
 Eksterne lenker 


Kategori:Ulvelignende canider
Kategori:Pattedyr formelt beskrevet i 1900
Kategori:Dyr formelt beskrevet av Oldfield Thomas