Grå pampasrev

L. g. griseus
 L. g. domeykoanus
 L. g. gracilis
 L. g. maullinicus

Grå pampasrev (Lycalopex griseus) har mange navn, men er kanskje i tillegg best kjent under det alternative navnet argentinsk grårev. Den er en art i slekten av søramerikanske rever, som består av små rovpattedyr i hundefamilien. Noen kaller også denne reven for grårev, men den må ikke forveksles med arten grårev.

 Beskrivelse 
Grå pampasrev er også kjent som argentinsk grårev, søramerikansk grårev, chilla og grå zorro m.m. Den tilhører de minste søramerikanske revene, men er ikke samme art som grårev (Urocyon cinereoargenteus), selv om mange trodde det til langt ut på 1990-tallet.

Pelsen en gråaktig bridlet og har rustfargede markeringer på hodet og ørene. På kinnene har den også hvite og sorte prikker. Undersiden er lysere blekgrå. Hodet er utstyrt med store ører, og halen er lang og busket i behåringen.

Grå pampasrev blir gjerne omkring 2-4 kg tung og kan nå en skulderhøyde på ca. 40-45 cm. Kroppslengden er ca. 42-68 cm, mens halen blir ca. 30-36 cm lang.

 Inndeling 
Inndelingen av søramerikanske rever følger Tchaicka et al. (2016), men rekkefølgen regnes ikke som endelig avklart. Perini, Russo & Schrago (2010) regner  som basal i treet, mens Tchaicka et al. (2016) har kommet fram til at  er mest basal.

 Canidae, hundefamilien
 Vulpini, revelignende canider
 Canini, hundelignende canider
 Speothos, bushhund
 Lycaon, afrikansk villhund
 Cuon, asiatisk villhund
 Lupulella, sjakaler
 Canis, hundeslekten
 Cerdocyon, krabberev
 Lycalopex, søramerikanske rever
 L. vetulus, hoaryrev (livskraftig)
 L. sechurae, sechurarev (nær truet)
 L. fulvipes, darwinsrev (sterkt truet)
 L. gymnocercus, pampasrev (livskraftig)
 L. griseus, gråpampasrev (livskraftig)
 L. g. domeykoanus, Chile og det sørlige Peru
 L. g. gracilis, vest i Argentina (Monteørkenen), fra Santiago del Estero til Rio Negro
 L. g. griseus (nominatformen), argentinsk og chillensk Patagonia, sør for Rio Negro til Magellanstredet
 L. g. maullinicus, sørlige tempererte skogområder i Argentina og Chile
 L. culpaeus, culpeo (livskraftig)
 Dusicyon, falklandsulv (†)
 Atelocynus, kortørehund
 Chrysocyon, mankeulv

Det ble opprinnelig beskrevet minst fem underarter eller økotyper, hvorav fire anerkjennes internasjonalt. Den femte ble i 1996 oppgradert med status som en selvstendig art. For den tidligere underarten L. g. fulvipes, se darwins rev.

 Fylogeni 

 Utbredelse og habitat 
Grå pampasrev finnes spredt utover Patagonia og vestre Argentina. Den ble også introdusert til øygruppen Tierra del Fuego (Ildlandet) i 1951, for å kontrollere populasjonen av (europeisk introdusert) kanin. Den finnes dessuten på flere av småøyene utenfor vestkysten av Falklandsøyene, Chile og det sørlige (kanskje også det sentrale) Peru. Den finnes på begge sider av Andesfjellene, fra 23° sør til 55° sør.

Grå pampasrev trives på sletteland, pampa, ørken og i lavereliggende fjellskråninger i utbredelsesområdet.

 Atferd og matvaner 
Grå pampasrev er nattaktiv og danner par og små grupper. Alfaparet tillater av og tl andre tisper på territoriet. I såfall vil den subdominante tispa hjelpe alfaparet med stellet av deres valper. Territoriet opprettholdes året rundt, men dyra ser ut til å være solitære på vinteren.

Grå pampasrev er altetende og dietten varierer gjennom året, avhengig av sesong. Den foretrekker kanin og fugler, men spiser også frukt, bær, frø, insekter, små pattedyr, skorpioner, firfisler, frosk og egg. Likeledes spiser den kadavere, som sammen med gnagere og armadillo ser ut til å være den viktigste proteinkilden vinterstid.

 Reproduksjon og levetid 
Studier gjort av grå pampasrev i Patagonia antyder at den er monogam. Selv om alfaparet kan tillate ei annen tispe inn på territoriet, parer ikke denne seg. Paringstiden er i august-september. Valpene fødes i oktober-november, etter at tispa har gått drektig i ca. 53-60 dager. Kullet består som regel av 2-6 valper som blir født i beskyttelse av et hi. Valpene begynner å forlate hiet sammen med mora i 4-6 ukers alderen. I løpet av januar vil de være store nok til å jakte på små pattedyr alene. De blir kjønnsmodne da de er omkring 1 år gamle.

Både hannen og tispe er aktive i valpestellet, av og til også ei subdominant tispe. I den første tiden etter at valpene er født er det hannen som bringer mat.

Det er ikke kjent for lang levetid denne reven har i vill tilstand.

 Referanser 
Lucherini, M. 2016. Lycalopex griseus (errata version published in 2017). The IUCN Red List of Threatened Species 2016: e.T6927A111975602. http://dx.doi.org/10.2305/IUCN.UK.2016-1.RLTS.T6927A86440397.en. Downloaded on 29 March 2018.

Perini FA, Russo CAM and Schrago CG (2010) The evolution of South American endemic canids: A history of rapid diversification and morphological parallelism. J Evol Biol 23:311-322.

Tchaicka, L., Freitas, T. R. O. D., Bager, A., Vidal, S. L., Lucherini, M., Iriarte, A., ... & Wayne, R. K. (2016). Molecular assessment of the phylogeny and biogeography of a recently diversified endemic group of South American canids (Mammalia: Carnivora: Canidae). Genetics and molecular biology, 39(3), 442-451. DOI: 10.1590/1678-4685-GMB-2015-0189

Wozencraft, W.C. (2005). "Order Carnivora". In Wilson, D.E.; Reeder, D.M. Mammal Species of the World: A Taxonomic and Geographic Reference (3rd ed.). Johns Hopkins University Press. ISBN 978-0-8018-8221-0. OCLC 62265494.

 Kilder 
 Knop, K. 2003. Pseudalopex griseus (On-line), Animal Diversity Web. Accessed November 27, 2006
 Grey Zorro (Pseudalopex griseus), Lioncrusher's Domain
 Chilla (Pseudalopex griseus), IUCN/SSC Canid Specialist Group
 Eksterne lenker 


Kategori:Ulvelignende canider
Kategori:Pattedyr formelt beskrevet i 1837
Kategori:Dyr formelt beskrevet av John Edward Gray