Iver Wiel

Iver Madsen Wiel (født 20. mai 1711 på Strømsø (Drammen), død 9. mai 1756) var en norsk fogd og topografisk forfatter.

Han var sønn av handelsmann Mads Jensen Wiel (død 1716) og Susanne Clausdatter Røyem (død 1730). I 1729 gikk han ut fra skolen i Drammen, og oppholdt seg deretter hos broren Truls Wiel, som var lagmann i Skien. I 1736 ble han utnevnt til fogd for Ringerike og Hallingdal fogderi, et embete han beholdt til sin død i 1756.

Wiel er først og fremst berømt for sitt verk Beskrivelse over Ringeriges og Hallingdals Fogderi, som ble nedskrevet i 1743, men først utgitt 60 år senere i Topographisk Journal for Norge. I denne bygdebeskrivelsen leverer han en del verdifulle historiske opplysninger og skriver i stor utstrekning om distriktets oldsaker og folketradisjoner, men også litt om kosthold, og levekår i fogderiet. 

I sin levetid utga han bare det poetiske «Budstikke til Almuen», hvor han kalte fogderiets bønder sammen for å feire huset Oldenburgs 300-års jubileumsfest i 1749. I 1751 ble han opptatt som medlem av det danske Selskab for Fædrelandets Historie.

 Referanser 

 Kilder 
 Artikkel i Dansk biografisk Lexikon

Kategori:Norske boksamlere
Kategori:Norske sakprosaforfattere
Kategori:Personer fra Drammen kommune