Culpeo

se inndeling

Culpeo (Lycalopex culpaeus), som også er kjent under navn som andesrev, patagoniarev og andessjakal, tilhører de søramerikanske revene, en slekt med små rovpattedyr som også kalles falske rever og hører til i hundefamilien.

 Beskrivelse 
Culpeo er den største av de søramerikanske revene. Den veier normalt cirka , men kan variere fra . Hode og kropp måler normalt  i lengde, men s halen utgjør cirka . Hannen er normalt  prosent større enn tispen, og arten blir generelt mer storvokst jo lenger sør på kontinentet den lever.

Culpeo har noe fargevariasjon i pelsfargene, men kan generelt skilles fra andre nært beslektede arter gjennom sine hvite kinnflekker og rødaktige lår, som mangler sort i seg. Også ryggstripene er en svake eller helt borte. Sidene er enten brune eller gråbrune, og ryggen er brun. Buksiden varierer fra brun til kremfarget. Dekkhårene varierer i lengde og underullen i tetthet og tykkelse. Hodet er rødlig eller brunlig i fargen, og ørene rødbrune til mørk brune i fargen. Halen har sort haletipp. Underarten L. c. andinus, som lever på Altiplano, har kraftigst pels, men ellers blir pelsen kraftigere og tykkere jo lenger sør man kommer.

 Inndeling 
Inndelingen av søramerikanske rever følger Tchaicka et al. (2016), men rekkefølgen regnes ikke som endelig avklart. Perini, Russo & Schrago (2010) regner  som basal i treet, mens Tchaicka et al. (2016) har kommet fram til at  er mest basal.

 Canidae, hundefamilien
 Vulpini, revelignende canider
 Canini, hundelignende canider
 Speothos, bushhund
 Lycaon, afrikansk villhund
 Cuon, asiatisk villhund
 Lupulella, sjakaler
 Canis, hundeslekten
 Cerdocyon, krabberev
 Lycalopex, søramerikanske rever
 L. vetulus, hoaryrev (livskraftig)
 L. sechurae, sechurarev (nær truet)
 L. fulvipes, darwinsrev (sterkt truet)
 L. gymnocercus, pampasrev (livskraftig)
 L. griseus, gråpampasrev (livskraftig)
 L. culpaeus, culpeo (livskraftig)
 L. c. reissii, finnes i Andes (fra det ekstremt sørvestre Colombia til det sørlige Ecuador)
 L. c. andinus, finnes på Altiplano i Andes (Peru, Bolivia, Chile og Argentina)
 L. c. smithersi, finnes i det sentrale nordlige  (Argentina)
 L. c. culpaeus (nominatformen), finnes sentralt i Chile og vest i det sentrale Argentina
 L. c. magellanicus, finnes i Patagonia (Argentina) og på kysten ved Magellanstredet (Chile)
 L. c. lycoides, finnes på Tierra del Fuego (Ildlandet – Argentina)
 Dusicyon, falklandsulv (†)
 Atelocynus, kortørehund
 Chrysocyon, mankeulv

Underartene presenterer fra nord til sør.

 Fylogeni 

 Utbredelse 
Culpeo finnes i hele lengden av vestre Sør-Amerika. Det inkluderer land som Ecuador, Peru, Bolivia, Argentina og Chile, samt en liten populasjon i Colombia. I Argentina er den mest tallrik i sør, der populasjonen er omkring 200.000 dyr. Nord i Argentina er den nærmest fraværende.

 Habitat 
Culpeo foretrekker gressland (pampa) og temperert lauvskog. På vestsiden av Andes finnes den i høyder mellom 1 000 og 4 500 moh, men de har aldri blitt observert i det fuktige klimaet på østsiden av fjellene. For det meste unngår den tett skog og søker mot åpent lende, der gressgangene er rike på smågnagere og hare. De holder også ofte til i terreng som er rike på gjemmesteder.

 Atferd 
Culpeoen lever i et hierarkisk matriarkalsk forhold, i den mening at tispene i et kull sloss for å kunne dominere de andre. Dominante tisper arver territoriet etter sine foreldre, mens hannene må forlate det. Territoriet til culpeoen vil ikke overlappe den argentinske grårevens (Pseudalopex griseus) territorium (og omvendt), som er dens største konkurrent i matfatet og dessuten den nærmeste slektningen. Dette fører til at ressursene blir delt og man slipper konkurranse mellom artene.

Culpeoen er en opportunistisk solitær jeger. Dominante tisper spiser først og har eksklusiv rett til å formere seg. Underdanige tisper må forlate flokken og danne sitt eget territorium for å kunne pare seg. Beiling og paring, som foregår på vinterstid, er en viktig atferd for culpeoer.

 Matvaner 
Culpeoen jakter på mindre pattedyr. Hare og kanin utgjør det mest vanlige byttet, men den jakter også på en rekke gnagere. Den spiser imidlertid også firfisler, fugler, insekter, bær og kadavere. Den kan derfor kalles en kjøtteter med altetende tendenser. Avhengig av tettheten på byttedyr, vil normalt kunne være 95-97% kjøtteter i enkelte områder, mens den andre steder kan spise opp mot 30% plantemateriale. Omkring 80% av hva de spiser veier gjrne mindre enn 55 gram.

 Annet 
Culpeo står oppført på CITES Appendix II og blir på IUCNs rødliste oppført med status som uten bekymring (LC).

 Referanser 
Lucherini, M. 2016. Lycalopex culpaeus. The IUCN Red List of Threatened Species 2016: e.T6929A85324366. http://dx.doi.org/10.2305/IUCN.UK.2016-1.RLTS.T6929A85324366.en. Downloaded on 29 March 2018.
Perini FA, Russo CAM and Schrago CG (2010) The evolution of South American endemic canids: A history of rapid diversification and morphological parallelism. J Evol Biol 23:311-322.
Tchaicka, L., Freitas, T. R. O. D., Bager, A., Vidal, S. L., Lucherini, M., Iriarte, A., ... & Wayne, R. K. (2016). Molecular assessment of the phylogeny and biogeography of a recently diversified endemic group of South American canids (Mammalia: Carnivora: Canidae). Genetics and molecular biology, 39(3), 442-451. DOI: 10.1590/1678-4685-GMB-2015-0189
Wozencraft, W.C. (2005). "Order Carnivora". In Wilson, D.E.; Reeder, D.M. Mammal Species of the World: A Taxonomic and Geographic Reference (3rd ed.). Johns Hopkins University Press. ISBN 978-0-8018-8221-0. OCLC 62265494.

 Kilder 
 Fostey, N. 2002. Pseudalopex culpaeus(On-line), Animal Diversity Web. Accessed November 25, 2006
 Culpeo (Lioncrusher's Domain)
 Pseudalopex culpaeus (Jiménez og Novaro, 2004) (PDF)
 Eksterne lenker 


Kategori:Ulvelignende canider
Kategori:Pattedyr formelt beskrevet i 1782