Curtiss SB2C Helldiver

Curtiss SB2C Helldiver var et amerikansk stupbombefly utviklet og produsert under andre verdenskrig av Curtiss-Wright for den amerikanske marine. SB2C ble kalt "The Beast", eller "Son of a Bitch, 2nd Class" etter sin betegnelse, og ble aldri populær blant mannskapene fordi det var lite manøvrerbart, men flytypen ble allikevel den mest suksessfulle allierte stupbomberen under den andre verdenskrig i form av resultater.

SB2C Helldiver fikk sin ilddåp 11. november 1943 da de fra hangarskipet USS Bunker Hill angrep den japanske basen på Rabaul, Ny-Guinea.

 Varianter 

Prototypen XSB2C-1 fløy første gang 18. desember 1940. Flyet skulle vise seg å ha svært mange tekniske problemer, og den første produksjonsvarianten SB2C-1 var ikke ferdig før i juni 1942 og flyet var først operativt i desember samme år. I 1943 ble de første SB2C-3 levert (SB2C-2 ble bare bygget som prototype og aldri satt i produksjon), og i 1944 SB2C-4 som var den mest tallrike varianten. Den siste varianten var SB2C-5.

En variant av Helldiver ble også produsert for United States Army Air Force under betegnelsen A-25 Shrike.

 Spesifikasjoner 


 Dimensjoner SB2C-3 Helldiver Vingespenn 15,14 m Lengde 11,18 m Høyde 4,49 m  Vingeareale 39,20 m² Tomvekt 4 760 kg Ytelser  Topphastighet 472 km/t Maksimal lastet vekt 7 598 kg Operativ rekkevidde 1 930 km Annet Motor 1× Wright R-2600-20 Cyclone stjernemotor (1 900 hk) Bestykning 2× 20 mm kanoner 2× 7,62 mm mitraljøser  Våpenlast Opptil 2 000 lb bombelast eller én torpedo internt, og bomber på opptil 500 lb under hver vinge

 Eksterne lenker 
 Wings Palette-fargelegging 

Kategori:Fly fra andre verdenskrig
Kategori:Bombefly
Kategori:Enmotors propelldrevne luftfartøy
Kategori:Curtiss-luftfartøy
Kategori:Hangarskipfly