Xinjiang

Xinjiang (kinesisk: 新疆; pinyin: Xīnjiāng; uigurisk: شىنجاڭ; uigur-latin: Shinjang) er en autonom region i det nordvestlige Kina. Navnet betyr «nytt territorium»: 新 xīn – nytt; 疆 jiāng – territorium. 

Den kinesiske enkelttegnsforkortelsen er 新 for Xin.

Regionen grenser til Tibet i sør, Kashmir, Kasakhstan, Kirgisistan, Afghanistan og Tadsjikistan i vest, Russland i nord og Mongolia, Gansu og Qinghai i øst.

Regionshovedstaden heter Ürümqi, en relativt ung by sammenlignet med historisk viktigere byer som  Kashgar, Shache (i fylket Yarkant), Gulja eller Turfan. Andre viktige steder er den moderne by Shihezi, Ürümqi-forstaden Changji (i det autonome distrikt Changji), oljebyen Karamay, Altay – den kasakiske by ved foten av fjellkjeden av samme navn, Korla, Kumul/Hami, Manas (fylket Manas), Aksu og Hotan – en gammel by sør i Tarimbekkenet.

Den nordlige del av området kalles ofte Dzungaria, etter det mongolske Dzungar-khanatet (1634-1758). Den sørlige delen omfatter Tarim Pendi (Tarimbassenget).

Xinjiang administrerer helt i sør også det meste av Aksai Chin, en nær ubebodd høyslette (ca 5 000 m.o.h.) som historisk var eneste helårsrute mellom Tarimbassenget og Tibet. Territoriet var lenge definert som felleseie mellom tilgrensende riker, fram til engelskmennene inkluderte deler av området i britisk India på sine kart. På 1950-tallet tok Kina de facto kontrollen over Aksai Chin. India har krevd suverenitet over området siden 1962.

 Geografi 
Regionen er den største i Kina og dekker en sjettedel av landet. I Xinjiang ligger laveste punkt (innsjøen Aydingkol) 155 meter under havet og høyeste punkt (toppen av fjellet K2 på grensa til Kashmir) 8611 meter over havet. I regionen ligger også det punkt i verden som har lengst avstand til havet. Det ligger i Dzoosotoyn Elisen-ørkenen, 2648 km i luftlinje fra nærmeste strand. Nærmeste by er Ürümqi.

Ettersom regionen geologisk er ung, den ligger der India-plata møter den eurasiske, er området rikt på jordskjelv. Fjellkjeden Tian Shan ligger på grensen mellom Kina og Kirgisistan.

 Befolkning 
Denne autonome regionen er tynt befolket, knapt 14 innbyggere pr. kvadratkilometer.

En stor del av befolkningen består av tyrkiske folkegrupper og er muslimsk. Den muslimske folkegruppen uigurer utgjør alene ca. 45 % av befolkningen i provinsen, mens ca. 40 % er han-kinesere. Uigurene har lenge følt seg sosialt og økonomisk marginalisert i Kina. Menneskerettighetsorganisasjoner hevder at uigurene blir utsatt for religiøs forfølgelse.

47 forskjellige etniske grupper er bosatt i Xinjiang.

 Historie  
For en oversikt over provinsens etniske og politiske historie, se også: Uigurer.
 Oldtiden 
I det første årtusen f.Kr. ble området befolket av både nomadiske og bofaste folkegrupper. Stammene var dels av mongolske, dels av tyrkiske språkgrupper. Det var også indoeuropeiske folk som for eksempel tokharene og dessuten sino-tibetanske folkegrupper som kom inn mot Tarimbekkenet fra sørøst. 

I det 2-3. århundre f.Kr. kom området under xiongnuenes (hunernes) herredømme, skjønt også det kinesiske da Qin-dynastiet forsøkte å få et fotfeste der. Det viktigste av dagens Xinjiang ble i 104 f.Kr. underkastet han-kineserne da Han-dynastiet ekspanderte kraftig mot vest. Kinesernes store interesse gjaldt særlig kontrollen med de viktige handelsveiene fra Kina gjennom Sentral-Asia og videre vestover (Silkeveien). 

I år 25 ble kineserne stått tilbake av xiongnuene, men de klarte å gjenvinne kontrollen på nytt i år 73.

Etter Han-dynastiets sammenbrudd kontrollerte xianbei- og ruanruan-stammene territoriet. I annen halvdel av 500-tallet kunne det østtyrkiske rike etablere seg for en periode i Dzungaria, men under Tang-dynastiet gjenerobret kineserne sine tapte områder (645–763).

 Middelalderen 
Etter at uigurenes storrike ble tilintetgjort av kirgiserne, flyttet på 800-tallet storparten av de nomadiske uigurstammene fra Bajkalområdet og inn i Xinjiang. I Turfanbekkenet bygde de opp en egen stat, og den ble på 1100-tallet en vasall under kara-khitanerne. Senere måtte de underkaste seg mongolene, og området ble da del av Chagatai-khanatet.

En gang etter 1250 ble uigurene muslimer.

Etter at de gamle stater gikk under, ble det de vestmongolste oiratene (dsjungarene) som kunne opprette et khanat her.   

 Nytiden 
I 1757 ble området endegyldig innlemmet i Kina av Qingriket under Qianlong-keiseren. I første halvdel av 1800-tallet anstiftet sentralasiatiske khaner i Kokand til stadige uroligheter i områdene rundt  Yarkand og Kashgar. 

Etter å ha slått ned det islamske emiratet som under Jakub Bek (1864–77) hadde vunnet en forbigående uavhengighet i Tarimbekkenet, forente Qing-dynastiet Dzungaria og Tarimbekkenet til provinsen Xinjiang. 

I 1876 ble Kokand erobret av den russiske general Skobelev. Tsaren oppløste Kokandkhanatet og innlemmet det i russisk Turkestan. Mellom 1871 og 1881 var også Ili-området del av Det russiske rike. 

Frem til Xinhai-revolusjonen i 1911 gjaldt Xinjiang som russisk innflytelsesfære.

 Moderne tid 
Med støtte fra Kinas nye president, Yuan Shikai, gjorde guvernør Yang Zengxin Xinjiang til et militærdiktatur. Han ble myrdet i 1928, og etter et kort mellomspill med Jing Shuren som makthaver, kom i 1933 den kinesiske krigsherren Sheng Shicai til makten i Ürümqi. Dette var en tid da Sovjetunionen intensivt engasjerte seg for å få kontroll over området. Sheng aksepterte Sovjetunionens interesser og utviklet med deres hjelp Xinjiangs økonomi. Hans svake maktstilling og konflikten mellom Sovjetunionen og Storbritannia i Xinjiang førte hyppig til uroligheter. På utkikk etter forbundsfeller vendte Sheng seg i 1940-årene mot Guomindang, og snudde om og ble en innbitt antikommunist.

12. november 1944 løsrev provinsen seg under navnet Republikken Øst-Turkestan, som hadde et territorium på omtrent 10 % av dagens Xinjiang. Ingen stat anerkjente den nye republikken. Ett år etter kom nasjonalister og revolusjonære demokratiske krefter sammen og dannet en overveiende sosialistisk koalisjonsregjering. Selvstendigheten varte kun til 12. august 1947 før kommunistene i Kina igjen la under seg provinsen i 1949. Under kulturrevolusjonen ble alle moskeer stengt og først gjenåpnet i 1979. Provinsens opprinnelige etniske grupper utgjorde mindre enn halvparten av befolkningen i provinsen på grunn av stort press fra innvandring fra Kinas østlige provinser.  

I september 1955 ble Det uiguriske autonome område Xinjiang opprettet. Under kulturrevolusjonen (1966–76) måtte Xinjiang, likesom resten av Kina, lide under den råde terror, som kostet mange menneskeliv og etterlot seg store skader. Mange kulturgoder ble ødelagt. Siden Deng Xiaopings reformer profitterer Xinjiang i stor grad på det kinesiske økonomiske oppsving, skjønt det er særlig innflyttede han-kinesere som nyter fruktene av denne veksten.

Etter flere bombeangrep fra uigurske separatister på 1980- og 1990-tallet økte voldsbruken utover 2000-tallet, med støtte fra enkelte muslimske land og fra Tyrkia. Store, organiserte knivangrep og bussbomber drepte flere titalls mennesker over hele Kina i 2014. Mange uigurer bruker fredelige midler i sin kamp for rettigheter, mens radikale islamistske og/eller tyrkiskspråklige separatistgrupper fører en voldelig kamp for et tyrkiskspråklig og/eller islamsk hjemland. Noen av gruppene med etnisk/språklig beveggrunn kjemper for en stat for uigurer i Xinjiang alene, eller i Xinjiang sammen med deler av naboland. Andre kjemper for en stat for alle eller noen av de tyrkisktalende muslimske folkegruppene i grenseområdene, mens andre igjen slåss for å opprette et stortyrkisk rike fra Tyrkia til og med Xinjiang. Noen av separatistbevegelsene er på FNs samt USAs liste over terrororganisasjoner. 

Dissidenten Rebiya Kadeer har symbolisert uigurenes rettighetskamp. Hun har slått seg ned i USA.

 Administrative enheter 
Xinjiang er delt inn i 18 enheter på prefekturnivå (2 byprefekturer, fire byer på subprefekturnivå, syv prefekturer og fem autonome prefekturer). Det autonome prefekturet Illi har jurisdiksjon over to andre prefekturer, Altay (阿勒泰地区) og Tacheng (塔城地区). Et større område i sør, Aksai Chin, er under kinesisk kontroll, men anses av India som okkupert område og gjør krav på det som en del av Kashmir.

 Kart 350px # Navn Hanzi Hanyu pinyin Uigur  () Uigur-latin  () Administrativtsentrum Type1 AltayUnderlagt Ili 阿勒泰地区 Ālètài Dìqū ئالتاي ۋىلايىتى Altay Wilayiti Altay Prefektur2 Bortala(For mongolene) 博尔塔拉蒙古自治州 Bó'ěrtǎlā MěnggǔZìzhìzhōu بۆرتالا موڭغۇل ئاپتونوم ئوبلاستى Börtala MongghulAptonom Oblasti Bole Autonomt prefektur3 TachengUnderlagt Ili 塔城地区 Tǎchéng Dìqū تارباغاتاي ۋىلايىتى Tarbaghatay Wilayiti Tacheng Prefektur4 Karamay 克拉玛依市 Kèlāmǎyī Shì قاراماي شەھرى Qaramay Shehri Karamay Byprefektur5 Shihezi(Administrert av XPCC) 石河子市 Shíhézǐ Shì شىخەنزە شەھرى Shixenze Shehri Shihezi By på subprefekturnivå6 Changji(For huiene) 昌吉回族自治州 Chāngjí HuízúZìzhìzhōuسانجى خۇيزۇ ئاپتونوم ئوبلاستى Sanji XuyzuAptonom Oblasti Changji Autonomt prefektur7 Wujiaqu (Administrert av XPCC) 五家渠市 Wǔjiāqú Shì ئۇجاچۇ شەھرى Wujachu Shehri Wujiaqu By på subprefekturnivå8 Ürümqi 乌鲁木齐市 Wūlǔmùqí Shì ئۈرۈمچى شەھرى Ürümchi Shehri Tianshan Byprefektur9 Turpan 吐鲁番地区 Tǔlǔfān Dìqū  تۇرپان ۋىلايىتى Turpan Wilayiti Turpan Prefektur10 Hami 哈密地区 Hāmì Dìqū قۇمۇل ۋىلايىتى Qumul Wilayiti Hami Prefektur11 Ili(For kasakene) 伊犁哈萨克自治州 Yīlí HāsàkèZìzhìzhōu  ئىلى قازاق ئاپتونوم ئوبلاستى Ili QazaQAptonom Oblasti Yining Autonomt prefektur12 Kizilsu(For kirgisene) 克孜勒苏柯尔克孜自治州 Kèzīlèsū Kē'ěrkèzīZìzhìzhōu قىزىلسۇ قىرغىز ئاپتونوم ئوبلاستى Qizilsu QirghizAptonom Oblasti Artux Autonomt prefektur13 Kashgar 喀什地区 Kāshí Dìqū  قەشقەر ۋىلايىتى Qeshqer Wilayiti Kashgar Prefektur14 Tumxuk(Administrert av XPCC) 图木舒克市 Túmùshūkè Shì تۇمشۇق شەھرى Tumshuq Shehri Tumxuk By på subprefekturnivå15 Aksu 阿克苏地区 Ākèsū Dìqū  ئاقسۇ ۋىلايىتى Aqsu Wilayiti Aksu Prefektur16 Aral(Administrert av XPCC) 阿拉尔市 Ālā'ěr Shì ئارال شەھرى Aral Shehri Aral By på subprefekturnivå17 Hotan  和田地区 Hétián Dìqū  خوتەن ۋىلايىتى Xoten Wilayiti Hotan Prefektur18 Bayingolin(For mongolene) 巴音郭楞蒙古自治州 Bāyīnguōlèng MěnggǔZìzhìzhōu بايىنغولىن موڭغۇل ئاپتونوم ئوبلاستى Bayingholin MongghulAptonom Oblasti Korla Autonomt prefektur

Disse 18 enhetene er delt inn i 99 enheter på fylkesnivå (11 distrikter, 20 byfylker, 62 fylker og 6 autonome fylker. 

Disse er igjen delt inn i  enheter på kommunenivå (299 bykommuner, 582 kommuner, 43 etniske kommuner, 145 subdistrikter og 10 offentlige distriktskontor).

 Næringsliv 
Det er funnet olje i Xinjiang og det planlegges en oljeledning til Shanghai. Ellers er regionen kjent for frukt og landbruksprodukter. Det er etablert frihandelsområder for handel med Kasakhstan. 

 Byer i Xinjiang 
 Aksu
 Changji
 Kashgar
 Shihezi
 Ürümqi
 Gulja/Yining

 Referanser 

 Eksterne lenker 

 中国新疆政府网 Xinjiangs regjering
 Stort kart over Xinjiang
 Uyghur kultur og historie
 Ethnologue
 Kinas små folkegrupper roper på selvstyre Kronikk om Xinjiang i Aftenposten av Torbjørn Færøvik 05.11.2004 


Kategori:Provinser i Kina
Kategori:Sentral-Asia
Kategori:Stater og territorier etablert i 1955
Kategori:1955 i Asia