Vingulmark

Vingulmark (norrønt Vingulmǫrk) var det gamle navnet på et småkongedømme og senere jarledømme i norrøn tid og i middelalderen i området rundt Oslofjorden. Vingulmark var et av de tre (fire) fylkene under Borgartingsloven som til sammen utgjorde det gamle landskapet Viken. I dag er navnet Vingulmark ikke i bruk, men den omskrevne formen Vingulmork finnes fremdeles i Sarpsborg, et område i utkanten av byens sentrum. Det gamle Vingulmark omfattet dagens Østfold, Follo, Oslo, Bærum og Asker, og en periode også Eiker og Lier, som ellers hørte til Vestfold. Ved inndelingen av landet i sysler ble Vingulmark delt i Oslosyssel og Borgesyssel.

Første ledd i navnet, Vingul, er noe usikkert. Det kan være et eldre navn for den innerste delen av Oslofjorden fra før vikingtid av ukjent innhold, eller det kan ha sammenheng med «vingle» i betydningen «svinge», «bøye ustøtt».Jørn Sandnes og Ola Stemshaug: Norsk stadnamnleksikon. Samlaget 1976; og Asgaut Steinnes: Husebyar, 1955. Navnets opprinnelige mening kan ha vært ment i overført betydning, på norrønt har vingul betydningen en hests fallos. Stedsnavnet kan da peke tilbake på hva landskapet lignet på, eksempelvis den delen av Oslofjorden.Vingul, akkusativ for vingull, har en innholdsforskyvelse i moderne islandsk, og betyr et ubesluttsomt menneske. Ifølge Københavns Universitets "Dictionary of Old Norse Prose" betyr vingull også hestekuk, nærmere bestemt blir vingull brukt i denne betydningen i Vølsetåtten, eventuelt også mer generelt 'penis'. Konteksten antyder at vingull ikke behøver være ment i en nedsettende forstand, ettersom betydningen knyttes til fallos, norrønt vølse. Se også: https://onp.ku.dk/onp/onp.php?o87587 

Siste ledd i navnet, mark eller mork, hadde også fra gammel norrøn tid (tidlig jernalder) betydning grense, merke som grenseområde mellom bygder. Antagelig var en slik mark som skilte de to delene av det landskapet som i dag kalles Østfold.Sandnes og Stemshaug tolker mork som 'mark, skog', og skriver (under Hedmark) at «sisteleddet mork må før rikssamlinga ha vore knytt til laust organiserte folkeland eller smårike i utkantane av dei større, samla busetnadsområde (→ Telemark, Vingulmark)».

Snorre Sturlason skriver i Heimskringla at Harald Hårfagre arvet blant annet Vingulmark etter sin far Halvdan Svarte, som han forsvarte ved å bekjempe kong Gandalv, som tidligere hadde hatt halve Vingulmark, og hans sønn Hake.heimskringla.no: Halvdan Svartes sagaheimskringla.no: Haraldssaga

Noen av de kjente småkonger i Vingulmark er:
 Gudrød Veidekonge, fikk halve Vingulmark i medgift.
 Alvgeir
 Gandalv Alvgeirsson
 Halvdan Svarte, sønn av Gudrød Veidekonge og far til Harald Hårfagre.
 Olav Haraldsson Geirstadalf, sønn av Harald Hårfagre.
 Tryggve Olavsson, sønn av Olav Haraldsson Geirstadalf, sønnesønn av Harald Hårfagre og far til Olav Tryggvason.
 Harald Grenske, far til Olav Haraldsson den hellige, brent i hjel av Sigrid Storråde.

Etter Harald Grenske er det neppe rimelig å snakke om Vingulmark som et småkongedømme. Snorre nevner at Håkon jarls sønn Eirik Håkonsson fikk Vingulmark som jarldømme.

 Se også 
 Ranrike – et annet norsk stedsnavn ikke lenger i bruk

 Referanser 

Kategori:Norrøn tid i Norge
Kategori:Middelalderen i Norge
Kategori:Landskap i Norge