Antiautoritær

Antiautoritær er det eller den som er motstander av autoritære styreformer og autoritære personer.«antiautoritær», NAOB Det er det motsatte av autoritarisme, som er definert som underkastet en autoritet eller styreform karakterisert ved en sterk sentralmakt og begrensede politiske friheter.«autoritarisme», NAOBRoget’s II: The New Thesaurus (1995): «authoritarianism». Houghton Mifflin Company. Arkivert fra originalen 24. juni 2008. 
Autoritarisme som «favoriserer fullstendig lydighet eller underkastelse til autoritet i motsetning til individuell frihet»«Definition of authoritarian» , Dictionary.com og til autoritært styre.«antiauthoritarian», The Free Dictionary

Antiautoritære er knyttet til frihetlige sosialistiske og anarkistiske retninger som er motstandere av autoritær ledelse og stram disiplin – også i partier og bevegelser på venstresiden. De tror vanligvis på full likhet for loven og sterke borgerlige friheter. Noen ganger brukes begrepet som synonymt med anarkisme, en ideologi som motsetter hierarkisk organisering i gjennomføringen av menneskelige relasjoner, herunder også statssystemet. «IAF principles», International of Anarchist Federations. Arkivert fra originalen 5. januar 2012. Sitat: «The IAF – IFA fights for : the abolition of all forms of authority whether economical, political, social, religious, cultural or sexual.» Goldman, Emma: «What it Really Stands for Anarchy», Anarchism and Other Essays. Sitat: «Anarchism, then, really stands for the liberation of the human mind from the dominion of religion; the liberation of the human body from the dominion of property; liberation from the shackles and restraint of government. Anarchism stands for a social order based on the free grouping of individuals for the purpose of producing real social wealth; an order that will guarantee to every human being free access to the earth and full enjoyment of the necessities of life, according to individual desires, tastes, and inclinations.»

 Historie 
Studentopprøret i Frankrike i mai 1968 tok i likhet med andre spontane opprør antiautoritære former. Poirier, Agnès (1. mai 2018): «May '68: What Legacy?», The Paris Review For det første betydde det personlig konfrontasjon med autoritetene. Professorer, som mange tidligere var redde for, ble nå åpent motsagt. Som under den franske revolusjonen begynte folk å si «du» framfor «De», også til autoriteter man før fryktet. For det andre betydde opprøret utviklingen av teorier om antiautoritær ledelse, for eksempel at universitetet skulle styres av alle.Silvera, Alain (sommer 1971): «The French Revolution of May 1968», The Virginia Quarterly Review 47(3), s. 336-354 Professorene skulle ikke ha mer formell makt, stemmerett og lignende enn andre. Man skulle lytte til alle som hadde noe fornuftig å si, herunder også professorer. Dette ble kalt «rasjonell autoritet».«Autoritet og legitim makt», Sosiologi og sosialantropologi, NDLA

Forsøkene på å fastholde og videreutvikle begrepet om rasjonell autoritet og masseorganisering uten autoritær ledelse ble tatt opp i praksis av den nye kvinnebevegelsens flate strukturer som mest konsekvent og med størst personlig opplevelse av frigjøring førte det antiautoritære opprør videre. Lønnå, Elisabeth (2003): Den nye kvinnebevegelsen i 1970-årene, Kvinnehistorie.no (revidert 2019)Strand, Elin (våren 2017): «Alt hva mødrene har kjempet» (PDF), En analyse av det kvinnepolitiske arbeidet i Kjerringråd - kvinnepolitisk tidsskrift 1975-1986, UiB, Bergen Open Research Archive

 Referanser 

 Eksterne lenker 


Kategori:Anarkisme