Robert Levin

Robert Jacob Levin (1912–1996) var en norsk pianist, komponist og musikkprofessor. Han var den første rektoren ved Musikkhøyskolen. Han medvirket særlig ved konsertvirksomhet til interesse for klassisk musikk i Norge.

På veggen av Gabels gate 46 satte Oslo Bys Vel opp en blå plakett til minne om Levin. Plaketten ble avduket i 2021 av enken Solveig Levin (da 107 år gammel). 

 Bakgrunn, oppvekst, mellomkrigstiden 
Robert Levin ble født 7. juni 1912 i Kristiania, foreldrene var handelsmann David Levin og Marie Scheer. Foreldrene og besteforeldrene var østeuropeiske jøder som innvandret fra Litauen (som da var en del av tsarens russiske imperium) og Russland til Grünerløkka i Kristiania. Levins besteforeldre forlot tsarriket på grunn av de systematiske jødeforfølgelsene, kalt pogromer, som tiltok der på slutten av 1800-tallet,Klassekampen, 17.10.2015, s. 35. og kom til Norge omkring 1900 (før 1905). Levin var sønn av David Levin (handelsmann) og Marie Scheer.Adresseavisen 2.9.2013 s. 4. David og Marie kom hver for seg til Norge, og Maries eldre søster hadde kommet tidligere. Ifølge Kai Feinberg var antisemittismen de opplevde i Norge resultat av uvitenhet, og stort sett helt annerledes enn i Polen og Russland. 

Familien snakket jiddisch hjemme. Foreldrene hadde fått tradisjonell jødisk oppdragelse og utdanning, og faren David gikk i synagogen daglig. Moren var musikalsk, og mormoren hadde et piano som lille Robert brukte fra han var knapt 5 år gammel. Levin lærte slik å spille piano på egen hånd, og seks år gammel akkompagnerte han sin eldre søster Jenny på fest. Han var også med i det jødiske guttekoret i oppveksten. 

Fra han var seks år fikk Robert Levin noe musikkundervisning, og som tiåring begynte han å ta timer hos en profesjonell pianolærer, ungarske Arpad Lehner. Senere fikk han Nils Larsen som hovedlærer. Han fikk sitt første honorar – 50 kroner – da han 12 år gammel spilte til dans fire kvelder på Idrettens hus. Familien hadde ikke romslig økonomi, og moren prioriterte Roberts utdanning til pianist foran annet.

Han sluttet på folkeskolen før fullført 7. klasse. Levin var elev av blant andre professor Arpad Lehner, Fartein Valen og klaverpedagogen Nils Larsen som førte ham fram til offentlig debut i Universitetets Aula i 1932. Da hadde Levin allerede vært musiker i kino- og restaurantorkestre i en årrekke. Levin begynte yrkeskarrièren som 13-åring på pianoet til restaurant Kjøttkaka i Markveien i Oslo. Han var pianist i orkestrene ved Frimurerlogen og Bristol, hvor han spilte under blant andre kapellmestrene Julius Czismar og Willy Johansen. Derfra gikk veien til Rosekjelleren og Chat Noir.

Han giftet seg i 1938 med Solveig Bernstein (1914–2023); de fikk barna Mona Levin (født i 1939 i Oslo) og Sidsel Levin (født i 1944 i Sverige).

 Andre verdenskrig 
Levin spilte på Rosekjelleren og under tysk okkupasjon ble en stor del av gjesten tyske soldater og norske nazister. Tyskerne og nazistene visste at hvem pianisten var og etter en tid ble det ubehagelig og han byttet  arbeidsplass med Lasse Flagstad (Kirsten Flagstad bror) på Chat Noir.

Under andre verdenskrig flyktet familien til Sverige da jødeforfølgelsene tiltok høsten 1942. Datteren Mona var tre år gammel og ble båret i ryggsekk over grensen. Maries og Roberts besteforeldre og flere andre slektninger ble sendt med Donau og endte livet i Auschwitz.  

Levin fikk hjelp av Andreas Diesen til å bli innlagt på Ullevål sykehus, 6. avdeling (akuttpsykiatri), der han gikk i dekning sammen med flere jøder. Etter en stund ble Levin og hans venn Josef Bodd (far til Leon Bodd) advart av en sykepleier om at de måtte forlate sykehuset så snart som mulig. Han fikk dekknavnet Kristoffersen og lå 10 dager i dekning hos familien Ottesen på Frogner. Samtidig klarte Solveig å lære lille Mona at hun het Kristoffersen til etternavn. 

Han hadde ligget i dekning etter at de jødiske mennene ble internert i slutten av oktober. Levin og en liten gruppe ble hjulpet over grensen nær Ørje. For ikke å bli gjenkjent hadde han farget sitt karakteristiske hår rødt og fikk stålbriller. Kjesäter ved Vingåker var oppsamlingssted for flyktninger fra Norge. Samme dag Levin som var i trygghet på Kjesäter, den 26. november 1942, gikk fangeskipet Donau fra Oslo med totalt 530 norske jøder ombord; uten at de visste det var de på vei til Hitlerregimets konsentrasjonsleire. 

En uke senere ble Solveig og Mona hjulpet over grensen. På veien ble Mona kraftig dopet ned for at barnegråten ikke skulle røpe dem under flukten. Ernst Glasers gamle foreldre flyktet sammen med Solveig og Mona.

I Stockholm ble Robert Levin tilbudt arbeid på en klaverskole, og familien fikk dermed bo i Stockholm. Som flyktning i Sverige var han fullt beskjeftiget som musiker og pedagog, og turnerte også rundt i Sverige i regi av den svenske Norgeshjelpen.

 Etterkrigstiden 

 Tilbake til Norge 
Ved frigjøringen i 1945 vendte ekteparet Levin og deres to små døtre tilbake til Oslo, hvor Robert Levin gjenopptok sitt virke som kapellmester ved Chat Noir og innspillingssjef og orkesterleder hos Brødrene Johnsen A/S (His Master's Voice), hvor han blant annet akkompagnerte Aage Braarud og Magnus Samuelsen. 

 Turneer i inn- og utland 
Med blant andre Yehudi Menuhin gjennomførte han flere turneer i Norge og på kontinentet.

 Norges musikkhøyskole 
I 1973 ble han utnevnt til dosent i interpretasjon og valgt til den første rektor ved Norges musikkhøyskole. Ved rektorvalget i 1979 fikk Harald Herresthal flest stemmer, og Herresthal tiltrådte 1. januar 1980. I 1977 ble han utnevnt til professor samme sted.

 Utmerkelser 
 Juryens hederspris under Spellemannprisen 1976 
 Oslo bys kulturpris (for fremragende innsats i kulturlivet) i 1979Norgesrevyen, Oslo: Faktum forlag, 1980.
 Gammleng-prisen i klassen klassisk i 1985
 Kommandør av St. Olavs Orden, 1985, for innsats for musikk.
 Kongens fortjenstmedalje i gull, 1962
 Anders Jahres kulturpris 1993

 Bortgang 
Robert Levin døde i 1996.

Robert Levins enke Solveig Levin døde i 2023, fem dager før sin 109-årsdag.

 Ettermæle

 Minneord (utdrag) 

 Blått skilt 
I 2021 satte Oslo Bys Vel opp et blått skilt på fasaden til Gabels gate 46, til minne om Levin. Plaketten ble avduket i 2021 av enken Solveig Levin (da 107 år gammel).

 Referanser 

 Litteratur 


Eksterne lenker  


Kategori:Norske klassiske pianister
Kategori:Norske musikkprofessorer
Kategori:Norske komponister
Kategori:Vinnere av Spellemannprisen
Kategori:Kommandører av St. Olavs Orden
Kategori:Kongens fortjenstmedalje i gull
Kategori:Personer fra Oslo
Kategori:Vinnere av Spellemannprisens hederspris
Kategori:Anders Jahres Kulturpris
Kategori:Personer fra svensketrafikken 1940–1945
Kategori:Norske jøder
Kategori:Blå skilt i Oslo