Det moderne gjennombrudd

Det moderne gjennombrudd er en litterær periode som vanligvis anses for å ha vart fra 1870 og fram til 1880. Betegnelsen anvendes især om litteraturen i Skandinavia sett under ett, og benyttes særlig om de nordiske diktere og forfattere som under inspirasjon og lederskap av Georg Brandes insisterte på at litteraturen skulle «sette problemene under debatt» og lede de store ideene om samfunnsendring og framskritt inn i Nordens åndsliv.Beyer, Edvard (1972): «Nordisk litteratur», Verdens litteraturhistorie, bind 9 Naturalismen (1860)-1990), Cappelens forlag, s. 268  Det moderne gjennombrudd ble innvarslet med de berømte forelesningene som Brandes holdt i København i 1871, samme år som Pariskommunen, forsøkte innføre revolusjonært folkestyret i Paris, Bernstein, Samuel (våren 1941): «The Paris Commune», Science & Society 5(2), s. 117-147 Forelesningene ble oppfattet som et vendepunkt og et tidsskrifte. Henrik Ibsen, da han fikk lese forelesningene året etter i bokform, uttalte at «et svælgende dyb mellem igår og idag», og mange andre følte og oppfattet det samme. I henhold til Edvard Beyer har på samtiden og ettertiden ført det moderne gjennombrudd tilbake til Brandes’ opptreden ved Københavns Universitet i 1871 under tittelen Hovedstrømninger i det 19de Aarhundredes Litteratur.

 Kjennetegn 
Bakteppet for det moderne gjennombruddet i litteraturen var de samfunnsmessige strømningene, de sosiale utfordringene og revolusjonære krav om endringer, men også oppfattelsen av det moderne samfunnet grep om seg med tekniske nyvinninger: kommunikasjonene ble raskt utvidet med jernbane, telegraf og telefon, og folkebevegelser, industrialisering og urbanisering førte til raske og dyptgripende endringer i samfunnet. 

For litteraturen innebar det at nasjonalromantikken og poetisk realisme ble avløst av både litterær realisme og naturalisme. De ulike forfatterne la frem et program som kan oppsummeres som det moderne prosjektet, som innebar å ville bygge et nytt samfunn basert på rettferdighet, tanke- og meningsfrihet og likestilling mellom menn og kvinner. Nolin, Bertil (1999): "Det moderna genombrottet", Lönnroth, Lars; Delblanc, Sven, red.: Den svenska litteraturen, bind III, Bonniers Förlag; s. 178-199 I 1883 utga Georg Brandes boken Det moderne Gennembruds Mænd, som inneholdt en rekke portretter av personer involvert i bevegelsen.Brandes, Georg (1891): Det moderne Gjennembruds Mænd : en Række Portrætter, 2. udgave, Bibliotek.dkBrandes, Georg (1883): Det moderne Gennembruds Mænd. nettutgave på Archive.org

Forfatterne under det moderne gjennombruddet gjorde opprør mot tradisjonelle kulturelle temaer, spesielt romantikkens litterære periode. Forfatterne tilpasset seg en mer realistisk tilbøyelighet. I pakt med tidens strømninger fikk de også mer et liberale syn på temaer som seksualitet og religion, og ga åpent uttrykk for sin interesse for vitenskapelige gjennombrudd som Charles Darwins evolusjonsteori. Kvinnelige forfattere fikk også enestående innflytelse i løpet av denne tiden.

 Hendelsesforløp 
Begynnelsen av det moderne gjennombrudd tilskrives Georg Brandes. I hans foredrag var han sterkt kritisk over danske provinsialisme, det gammeldags formspråk, gammeldags temaer og mangelen på de moderne litterære og vitenskapelige bevegelsers tilstedeværelse i Danmark. Han framsatte: «Det, at litteratur i vore dage lever, viser sig i, at den sætter problemer under debat.» Foredragene blev en publikumssuksess; de medførte at København ble et sentrum for den moderne nordiske litteratur, og Danmark fikk innflytelse på en rekke betydelige forfattere, også kvinnelige forfattere. Fibiger, Johannes; Lütken, Gerd (2012): Litteraturens Veje. Gads Forlag. ISBN 978-87-616-4261-5; s. 205-237.

Allerede i 1869 oversatte Brandes til dansk det den gang kontroversielle The Subjection of Women, et essay om kvinneundertrykkelse av John Stuart Mill. I 1870 tok han doktorgraden på en avhandling på den franske filosofen og litteraturkritikeren Hippolyte Taine, Den Franske Æsthetik i vore Dage, skjønt han kunne ikke akseptere Taines determinisme (mennesket underlagt arv og miljø), men bekjente seg til en historisk og psykologisk belysning av diktningen framfor den gamle formalistiske kritikk.Beyer (1972), s. 269
De påfølgende årene foreleste Brandes ved Københavns Universitet og etter det i det meste av Europa med kritikk av romantikken. Han skrev også bøker og artikler om emnet, og spesielt Hovedstrømninger i det 19th Aarhundredes Litteratur, som ble utgitt i flere bind fra 1872 og ble viktig som teoretisk grunnlag for datidens litteratur.

I henhold til Edvard Beyer hadde Brande gjennomslagskraft «med sin skarpslepne, åndfulle form. Sine stoire vyer og sine livfulle portretter og karakteristikker». Han vakte også begeistring hos mange, men hans forkynnelse av den frie tanke og av individets opprør mot religiøse tradisjoner og moralske vedtekter forarget de konservative kretser i København. Motreaksjonen kom i voldsomme angrep, og det professorat han var utsett til ble nektet ham. I flere år, fra 1877 og fram til 1882, bodde han heller i Berlin. Likevel fortsatte han med å spre sitt budskap via essayer, artikler, monografier og tidsskrifter, og førte samtidig en utstrakt brevveksling med forfattere over hele Norden. Som venn, kritiker, rådgiver og veiviser bidro han «mer enn noen annen til at det nordiske litterære åndsliv ble sterkere og og intimere o 1870-80-årene enn noen gang før eller siden.»Beyer (1972), s. 270

En rekke av periodens øvrige forfattere hadde internasjonale kontakter, og mange av dem bodde i utlandet i kortere perioder. På denne måten ble det små kolonier av skandinaviske kunstnere i byer som Paris, Berlin og Roma, og noen av kunstnerne ga ut litteratur direkte på fremmedspråk. Uansett ble verkene deres oversatt mye raskere enn tidligere, og bevegelsen fikk således sitt gjennombrudd.

Mellom 1870 og 1874 ble tidsskriftet Nyt Dansk Maanedsskrift utgitt under redaksjon av Vilhelm Møller. Det hadde artikler av Georg Brandes, dikt av Holger Drachmann, og dikt og artikler av Jens Peter Jacobsen.«Litterære tidsskrifter fra det nittende århundrede», Per Hofman Hansen og Undervisningsministeriet.. Arkivert fra originalen 20. mai 2016Senere, fra 1874 til 1877, utga Georg og Edvard Brandes tidsskriftet Det nittende Aarhundrede. Maanedsskrift for Literatur og Kritik. Tidsskriftet var et talerør for det moderne gjennombrudd og den radikale bevegelse. Edvard Brandes grunnla den 1. oktober 1884 avisen Politiken (som fortsatt består) sammen med politikerne Viggo Hørup og Herman Bing. Information om Politiken

Henrik Ibsens skuespill En folkefiende (1882) og Bjørnstjerne Bjørnsons skuespill En hanske (1883) brøt i stor grad med Brandes’ tankegang, og disse tekstene var ikke nevnt i Det Moderne Gennembruds Mænd (1883),«Georg Brandes utgir boken Det moderne Gjennembruds Mænd», Tidsånd som ellers hadde beskrivelser av Ibsen og Bjørnson.«Ibsen og det moderne gjennombrudd» (PDF), Ibsen.uio.no En del av Jens Peter Jacobsens dikt karakteriseres som nyromantikk. Han skrev for eksempel diktsamlingen Hervert Sperring (1868), som hadde romantiske og symbolistiske grunnmotiver, og som han sendte til Georg Brandes. Han brøt også med brødrene Brandes internasjonalisme ved å insistere på danskheten av sin roman Fru Marie Grubbe fra 1876. Holk, Iben: «Dødsdriftens ornamenter», Epoke - Danske romaner før 1900. Arkivert fra originalen 23. februar 2020.

På 1890-tallet ble bevegelsen delvis erstattet av symbolismen, med opphav i mange av forfatternes interesse for emner av religiøs eller åndelig karakter. Men realismen i det moderne gjennombruddet har preget senere forfattere som Selma Lagerlöf, Johannes V. Jensen og Martin Andersen Nexø i årene etter (1900–1920), som på dansk er kalt for «Det Folkelige Gennembrud», ettersom forfatterne i denne perioden skrev om samfunnets nedre trinn, eksempelvis Martin Andersen Nexøs Pelle Erobreren.

Viktige forfattere
Danmark:
Herman Bang
Georg Brandes
Edvard Brandes
Holger Drachmann
Carl Ewald
Karl Gjellerup
J.P. Jacobsen
Henrik Pontoppidan
Adda Ravnkilde
Sophus Schandorph
Johan Skjoldborg
Martin Andersen Nexø
Finland
Juhani Aho
Minna Canth
Alexandra Gripenberg
Maria Jotuni
Ina Lange
Gerda von Mickwitz
Karl August Tavaststjerna
Norge:
Bjørnstjerne Bjørnson
Camilla Collett
Arne Garborg
Henrik Ibsen
Hans Jæger
Alexander Kielland
Jonas Lie
Amalie Skram 
Sverige:
Alfhild Agrell
Victoria Benedictsson
Anne Charlotte Leffler
Mathilda Malling (Stella Kleve)
August Strindberg

 Referanser 

Kategori:Litteraturhistorie