Skysstasjon

En skysstasjon var en offentlig subsidiert gård der gamle dagers reisende kunne få hest eller vogn for sin videre ferd, ofte kombinert med et gjestgiveri for mat og overnatting.

Norge
Allerede i Magnus Lagabøtes landslov fra 1276 omhandler et avsnitt "Om hesteskyssbud" Bøndene skal yte kongen nødvendig hesteskyss. Dette var ikke skyss for vanlige folk men for kongen personlig og også hans ombudsmenn og embetsmenn som reiste i rikets tjeneste.

Skyssvesenet i Norge går langt tilbake i tid, og ble opphevet ved lov av 25. mai 1951. Skysstasjonene fantes over hele Sør-Norge, men enkelte ble særlig berømte som samlingssted for engelske og andre reisende – som Tofte kongsgård og Hjerkinn på Dovrefjell.

På 1800-tallet var det graderte skyssgårder: Faste skysstasjoner hadde hester klare kontinuerlig som i Sverige, mens tilsigelses-stasjoner måtte ut til bønder og skaffe hester når reisende ankom, ofte med to-tre timers ventetid. Ofte var det mer enn en dagsreise mellom de faste stasjonene, til de reisendes irritasjon.Bayard Taylor, En reise i Norge i 1857, New York/London 1857, Frifant Forlag 2009, side 21, 26-28, 32-33. Man kunne klage skriftlig på skysstasjonen i dens postbok, men klager ble sjelden fulgt opp med særlige sanksjoner, i motsetning til i Sverige.Bayard Taylor, En reise i Norge i 1857, New York/London 1857, Frifant Forlag 2009, side 21, 33.

 Referanser 

Litteratur
Johannes B. Irgens: Omkring Vestlandske hovedveg.NB digitalbib Utgitt av Historielaget for Dypvåg, Holt og Tvedestrand. 1978.
Bjarne Rogan: Det gamle skysstellet. Reiseliv i Noreg frå mellomalderen til førre hundreåret 1986.    Rogan  NB digitalbib

 Eksterne lenker 


Kategori:Samferdsel
Kategori:Gjestehus