Joseph Bonaparte

Joseph Bonaparte (1768–1844) var konge av Spania fra 1808 til 1813. Han var eldre bror til Napoléon Bonaparte, som gjorde ham til konge av Napoli (1806–1808) og senere konge av Spania.

Liv og virke
 Bakgrunn
Han ble født Giuseppe Buonaparte i 1768 av Carlo Buonaparte og Maria Letizia Ramolino i Corte i Republikken Korsika. Korsika ble invadert av Frankrike og beseiret året etter. Hans far var opprinnelig leder for en korsikansk patriotisk bevegelse, men ble senere tilhenger av fransk styre.

Som advokat, politiker og diplomat tjenstgjorde Joseph i Femhundrerådet og var fransk ambassadør i Roma. Den 30. september 1800 undertegnet han som sendemann i USA  en avtale om vennskap og handel mellom Frankrike og USA i Morfontaine, sammen med Charles Pierre Claret de Fleurieu og Pierre Louis Roederer.

Ekteskapet og det utenomekteskapelige
Han giftet seg med Marie Julie Clary, datter av François Clary den 1. august 1794 i Cuges-les-Pins Frankrike. De fikk tre døtre:

 Julie Joséphine Bonaparte (29. februar 1796 - 6. juni 1797).
 Zénaïde Laetitia Julie Bonaparte (8. juli 1801 – 1854); gift  1822 med Charles Lucien Bonaparte.
 Charlotte Napoléone Bonaparte (31. oktober 1802 – 2. mars  1839); gift i 1826 med Napoleon Louis Bonaparte.

Mens han var sendemann i USA fikk han to biologiske døtre og to stedøtre med Maria Giulia, grevinne av Atr
 Giulio (1806– )
 Teresa (1808– ).

Joseph hadde to amerikanske døtre, født i Point Breeze, hans eiendom, Bordentown, New Jersey, med sin elskerinne, Annette Savage ("Madame de la Folie"):
 Pauline Anne; døde ung.
 Catherine Charlotte (1822–1890); gift med Col. Zebulon Howell Benton av Jefferson County, New York. Han hadde barna:The Growth of a Century: as Illustrated in the History of Jefferson County
 Louis Joseph Benton (1848-1940) som fikk sønnen Frederick Joseph Benton (1901-1967)1880 and 1910 US CENSUS Pennsylvania population via Ancestry.com

I 1795 ble Joseph medlem av Council of Ancients, hvor han brukte sin stilling til å hjelpe sin i 18 brumaire-kuppet mot Directory fire år senere.

 Konge av Napoli, og av Spania 
Château de Villandry var blitt tatt under den franske revolusjonen; og tidlig på 1800-tallet hadde Josephs bror, keiser Napoleon tatt slottet for ham. I 1806 fikk Joseph den militære kommando over Napoli, og to år senere over Kongedømmet Napoli av Napoleon, for å erstatte sin søsters mann, Joachim Murat. Joseph fikk tittelen konge over Spania i august 1808, kort tid etter den franske invasjonen.
Joseph forlot noe uvillig Napoli – uvilligheten skyldtes at han var populær i Napoli – og kom til Spania hvor han ble meget upopulær. Hans motstandere i Spania brukte tungt skyts for å forsøke å sverte hans rykte, blant annet omtalte de ham som Pepe Botella (Flaske-Joe) for å fremstille ham som tungt alkoholisert. Denne påstanden ble senere gjentatt av spanske historikere, tross det faktum at Joseph var avholdsmann. Hans ankomst tente den spanske revolt mot fransk styre, noe som førte til den spanske selvstendighetskrigen. Den britiske forfatteren Alexander M. Thompson (1861–1941) uttalte at den spanske borgerkrigen var «en reaksjon mot nye institusjoner og ideer, en bevegelse som dreide seg om lojalitet til den gamle samfunnsordenen; til den arvelige, katolske kongekronen som Napoleon, pavens ekskommunikerte motstander, hadde satt på hodet til en franskmann; til den katolske kirke som ble forfulgt av republikanere som hadde vanæret kirker, myrdet prester og tvunget gjennom en "loi des cultes"; og til lokale og provinsielle rettigheter og privilegier som en effektiv, sentralisert regjering var en trussel mot» (engelsk: «a reaction against new institutions and ideas, a movement for loyalty to the old order: to the hereditary crown of the Most Catholic kings, which Napoleon, an excommunicated enemy of the Pope, had put on the head of a Frenchman; to the Catholic Church persecuted by republicans who had desecrated churches, murdered priests, and enforced a "loi des cultes" (law of religion); and to local and provincial rights and privileges threatened by an efficiently centralized government»).J.  M. Thompson, Napoleon Bonaparte: His Rise and Fall (1951) 244-45

Joseph trakk seg midlertidig tilbake til det nordlige Spania sammen med store deler av den franske armé. Han følte selv at hans egen posisjon var truet, og foreslo for Napoleon at han kunne abdisere fra den spanske tronen, i håp om at broren da ville la ham vende tilbake til kongetronen i Napoli. Napoleon avfeide uten videre Josephs forslag, og sendte solide militære forsterkninger til Spania for å bidra til å holde Joseph på tronen der. I første omgang hadde Napoleon kun sendt ferske og dårlig trente militære styrker til Spania. Med forsterkningene fra Frankrike ble det enkelt å gjenerobre Madrid, og i navnet hadde Joseph fra da av kontroll over mange spanske byer og  provinser. Men i hele sin regjeringstid i Spania var Joseph i en utsatt posisjon, med konstant motstand fra geriljakrigere som støttet huset Bourbon. Joseph og hans støttespillere fikk aldri full kontroll over landet.

 Konge uten innflytelse 
Kong Josephs spanske støttespillere ble kalt josefinos eller afrancesados (forfranskede). Under hans styre endte Den spanske inkvisisjonen, delvis på grunn av at Napoleon var mot Paven, på den tid Pius VII. Tross slike forsøk på å vinne popularitet, var Josephs utenlandske fødsel samt hans medlemskap i en frimurerlosje en hemsko, Ross, Michael The Reluctant King, 1977, pp. 34–35 og i virkeligheten en  garanti for at han aldri ville bli akseptert som legitim konge av storparten av det spanske folk. Under Josephs regjering over Spania erklærte Venezuela seg, som den første nasjon, uavhengig fra Spania (1810). 

Kongen hadde i virkeligheten ingen innflytelse over den retning den pågående krigen på halvøya tok. Josephs kommando over de franske styrker i Spania var nærmest illusorisk, da de franske kommandanter som i teorien var underordnet kong Joseph, alltid insisterte på å konferere med Napoleon før de gjennomførte Josephs instruksjoner.

Kong Joseph abdiserte og returnerte til Frankrike etter at hovedparten av de franske styrker var slått av de britiske i slaget ved Vitoria i 1813. Han ble sett på av bonapartene som Frankrikes rette keiser etter Napoleons egen sønn, Napoleon II i 1832, selv om han gjorde lite for å fremme sitt krav.

 De forente stater 
Joseph bodde primært i USA  (hvor han han solgte de juveler han hadde tatt med fra Spania  - eller tatt fra Spania) i perioden 1817–1832, mest i New York City og Philadelphia, hvor hans hus  ble et senter for franske innvandrere, men senere flyttet han til en eiendom kalt Point Breeze tidligere eid av Stephen Sayre, i  Bordentown i New Jersey. Josephs hjem lå nær der hvor elvene Crosswicks Creek og Delaware River flyter sammen. Han utvidet Sayres hjem betydelig og anla storslåtte og pittoreske hager. Da hans første hjem ble ødelagt ved brann i januar 1820 bygde han om stallene til sitt andre storslåtte hus. I Point Breeze ble Joseph underholdt av mange av de ledende av den tids intellektuelle og politiske personligheter.

Det ble sagt at noen revolusjonære mexicanere tilbød ham å bli Mexicos keiser i 1820, men han skal ha avslått dette.

Joseph Bonaparte returnerte til Europa hvor han døde i Firenze, Italia og ble gravlagt i Les Invalides i Paris.

 Frimureriet 
Joseph Bonaparte ble innvalgt i Marseille's losje la Parfaite Sincérité i1793.La franc-maçonnerie Jean Massicot (Desnoël ed.Les Francs-maçons et leur religion Jacques Duchenne (Publibook ed.Revue d'histoire de Bayonne, du pays basque et du Bas-Adour, Numéro 159, page 176 Han be bedt av sin bror  Napoleon om å være frimureries Stormester "Grand Master of Grand Orient of France" (1804–1815).Franc-maçonnerie et politique au siècle des lumières: Europe-Amérique page 55 – article Le binôme franc-maçonnerie-Révolution – José Ferrer Benimeli (Presses Univ de Bordeaux ed., 2006)Histoire de la franc-maçonnerie en France Jean André Faucher and Achille Ricker (Nouvelles éditions latines ed., 1967)Histoire du Grand Orient de France page 338, Achille Godefroy Jouaust, (Brissard et Teissier ed. 1865)Chronique de la Franc-maçonnerie en Corse: 1772-1920 page 66 - Charles Santoni ( A. Piazzola ed., 1999) Sammen med Cambacérès klarte han å gjeninnføre frimurerorden i Frankrike Les francs-maçons: Des inconditionnels de l'espoir  page 22 François Deschatres (L’Harmattan ed. 2012)Histoire de la franc-maçonnerie en France – page 231 Jean André Faucher and Achille RickerEssai sur l'origine et l'histoire de la franc-maçonnerie en Guadeloupe - Guy Monduc (G. Monduc ed., 1985)

 Galleri 

 Etterminne 
 Joseph Bonaparte Gulf i Australia nordlie territorium bærer hans navn.
 Lake Bonapart i Diana, New York, USA bærer også hans navn.

 Referanser 

 Litteratur 

   biography: book received the New Jersey Council for the Humanities first place book award in 2006.

 Eksterne lenker 

 Joseph Bonaparte at Point Breeze
 Joseph Bonaparte and the Jersey Devil
 Antiguo Régimen: José I Bonaparte (Spanish)
 "Bonaparte, Joseph".Appletons' Cyclopædia of American Biography. 1900.
 Spencer Napoleonica Collection at Newberry Library
 Bonaparte's Retreat   Documentary produced by NJTV

Kategori:Franske frimurere
Kategori:Huset Bonaparte
Kategori:Spanske monarker
Kategori:Personer fra departementet Haute-Corse
Kategori:Ordenen av det gyldne skinn