Døde menn går i land

Døde menn går i land er en roman fra 1947 av Bernhard Borge, som er et pseudonym brukt av forfatteren André Bjerke (i dette tilfellet i samarbeid med Bjørn Carling). Romanen var Bjerkes tredje kriminalroman.

 Handling 
Handlingen innledes med et vennetreff hjemme hos den unge direktøren i Mexican Oil Ltd, Arne Krag-Andersen. Han har nettopp kjøpt av et sagnomsust herskapshus på Sørlandet. En av gjestene, kriminalforfatteren Karsten Jærn, har selv en skrivestue i distriktet, og han forteller sagnet om den første eieren, Jonas Korp, en kaperkaptein fra Napoleonstiden som skal ha inngått en pakt med djevelen og dessuten lyst forbannelse over alle som gjør den minste forandring på huset.

Det skremmer ikke Arne, som har planer om å bygge om huset til badehotell, men etter noen selsomme opplevelser i løpet av sommeren, kommer han oppskaket tilbake til Oslo. Han innvier kjæresten Monika Winterfeldt og vennen Paul Rickert i hva som har skjedd, og deretter drar de alle tre til Heilandet for å undersøke sakene nærmere. De får følge av vennene Tancred og Ebba Cappelen-Jensen, og vel fremme treffer de også Karsten igjen.

De blir raskt kjent med naboen Pahle, og Lizzie, som presenteres som hans kone. Pahle er en forhenværende prest som nå studerer satanisme og særlig presten Jørgen Uhl, Jonas Korps nestkommanderende. De blir også konfrontert med Pahles bekjente, den mystiske fiskeren Rein, husets forrige eier, Eivind Dørum, som nå ønsker handelen omgjort, og emissær Flateland, som ønsker å stoppe planene om det han karakteriserer som «et sommerbordell».    

Flere uforklarlige hendelser inntreffer, men det skjer også ting på det personlige plan. Monika og Paul forelsker seg bak Arne rygg, og Karsten og Lizzie finner også tonen. Til slutt blir Dørum grepet på fersk gjerning under et innbrudd og han får skylden for alt som har skjedd. Vennene bryter opp, men Paul blir igjen som forvalter. Første natt alene blir han imidlertid overmannet av spøkelsesaktige sjømenn som slår ham ned, tømmer huset for verdisaker og setter fyr på det.

Paul reddes av Monika, Ebba og Tancred, som har returnert, og sammen tar de opp jakten på en seilskute som nettopp har lagt fra land. Skipet forsvinner imidlertid i tåken. Arnes lik driver i land noen dager senere. Ifølge Tancred var Arne nesten konkurs etter nasjonalisering av oljeselskapet hans. Han hadde derfor planlagt en kombinert forsikringssvindel og hevn over Paul, i samarbeid med Pahle. Karstens teori er imidlertid at Pahle og Rein egentlig var Uhl og Korp, og at de nå har tatt hevn over Arne fordi han trosset forbannelsen.

 Tolkning 

I likhet med de tre andre romanene av Bernhard Borge, «Nattmennesket», «De dødes tjern» og «Skjult mønster», bruker Bjerke i Døde menn går i land hovedpersoner som anvender psykoanalyse for å løse gåter. Men i denne romanen er dette elementet mer nedtonet enn i de foregående.

Samtidig spiller det overnaturlige en langt mer fremtredende rolle i Døde menn går i land enn i de foregående romanene. I «Nattmennesket» var løsningen på bokens gåte tvers igjennom vitenskapelig og naturlig, i «De dødes tjern» ser vi forsøk på en overnaturlig forklaring, men det er den psykologiske, vitenskapelige forklaring som vinner. I Døde menn går i land virker det imidlertid som de to forklaringsmodellene er sidestilt; den psykologiske og vitenskapelige forklaringen gis ikke noe fortrinn fremfor den overnaturlige forklaringen. Det blir opp til leseren å velge hva han vil tro egentlig skjedde; kanskje spøkelser finnes allikevel?

 Romanen i ettertid  
NRK Radioteatret produserte Døde menn går i land i 1988. Regien var ved Nils Nordberg. Rollene ble tolket av blant andre Terje Strømdahl, Unn Vibeke Hol, Finn Schau, Marianne Krogh, Nils Vogt og Ståle Bjørnhaug.

Knut Nærums to romaner Døde menn går på ski (2002) og De dødes båt (2008) er Bernhard Borge-inspirerte krimparodier, som henter elementer fra Døde menn går i land og andre Borge-bøker.

Kategori:Norske kriminalromaner
Kategori:Bøker fra 1947