Edith Carlmar

Edith Carlmar (Edith Mary Johanne Mathiesen, født 15. november 1911, død 17. mai 2003) var en norsk filmregissør og skuespiller. Hun var den første kvinnen som regisserte film i Norge. Hun er kjent for spillefilmer som Fjols til fjells, Aldri annet enn bråk, og Ung flukt.

 Liv og virke 
 Bakgrunn 
Edith Mathiesen vokste opp på østkanten i Oslo. Hun ble født utenfor ekteskap, noe som var vanskelig på den tiden. Moren var en fattig syerske som måtte sette datteren bort til en fosterfamilie, og de hadde mange barn og liten plass. Seks år gammel kom hun tilbake til sin mor, som hadde fått en leilighet hvor det var plass til begge to.

 Karriere
Edith Mathiesen gikk på danseskole, og debuterte som danser da hun var 15 år gammel. I forbindelse med teateret møtte hun Otto Carlmar, som hun giftet seg med da hun var 18 år gammel. Fra 1936 arbeidet hun som skuespiller, først ved Trøndelag Teater og senere ved Det Nye Teater. Hun ble kjent med Lillebil Ibsen og mannen hennes, Tancred Ibsen, som introduserte henne til filmverdenen. Edith Carlmar samarbeidet med ham i produksjonen av Gjest Baardsen og Tørres Snørtevold, og ble svært interessert i det nye mediet.

I 1949 startet hun sammen med mannen Carlmar Film A/S, og begynte å skrive manus, regissere og produsere filmer. De lagde bl.a. oslofilmene Bak kulissene, Kirker i Oslo, Langåra – et sommerparadis, Oslo bymuseum og Vann og kloakk. I løpet av ti år lagde de også ti spillefilmer, fra mørke drama til komedier. De ble godt mottatt av publikum og filmkritikere, men flere av dem skapte moralsk forargelse. 

Debutfilmen Døden er et kjærtegn er en film noir om en direktørfrues utroskap med en bilmekaniker, basert på en roman av Arve Moen. Filmen ble boikottet i Kristiansand, og Carlmar selv mottok drapstrusler, men filmen var en publikumssuksess. Ung flukt fra 1959, basert på Nils Johan Ruds roman Ettersøkte er atten år, var debutfilmen til en nakenbadende Liv Ullmann som skapte slikt oppstyr at den engelske tittelen er The Wayward Girl. Ung flukt ble til og med debattert i Stortinget.

Aldri annet enn bråk, som handlet om fembarnsfamilien Bråten på ett rom og kjøkken, var en sosialrealistisk skildring. Den omarbeidede teaterkomedien Fjols til fjells med Leif Juster ble en publikumssuksess som fremdeles vises på norsk fjernsyn.

Etter de ti filmene trakk Carlmar seg tilbake som regissør. Hun tok etter hvert mindre roller i skuespill og filmer. Den 5. januar 1976 begynte hun i en halv stilling som sekretær ved biblioteket til Statens håndverks- og kunstindustriskole. I 1994 fikk hun Amandas ærespris, og i 2001 fikk hun Norsk Filmforbunds ærespris for arbeidet sitt for norsk film.

 Edith Carlmar-prisen 
Edith Carlmar-prisen ble opprettet i 2003 for å hedre henne; første mottaker var produksjonsselskapet Motlys AS. 

 Filmografi (utvalg) 
miniatyr|Døden er et kjærtegn

 Skuespiller 
 1974: Olsenbanden møter Kongen & Knekten
 1957: Fjols til fjells (ikke kreditert)
 1948: Den hemmelighetsfulle leiligheten
 1943: Vigdis (ikke kreditert)
 1996–1997: Asylet (tv-serie)
miniatyr|Ung frue forsvunnet

 Regissør 

 Spillefilmer 
 1949: Døden er et kjærtegn
 1951: Skadeskutt
 1953: Ung frue forsvunnet
 1954: Aldri annet enn bråk
 1955: Bedre enn sitt rykte
 1956: På solsiden
 1957: Slalåm under himmelen
 1957: Fjols til fjells
 1958: Lån meg din kone
 1959: Ung flukt

 Kortfilmer 
 1953: Sonja!
 1953: Vann og kloakk – tilgjengeliggjort på YouTube av Oslo byarkiv
 1953: Langåra - et sommerparadis – tilgjengeliggjort på YouTube av Oslo byarkiv
 1954: Oslo bymuseum
 1954: Kirker i Oslo
 1965: Bak kulissene

 Referanser 

 Eksterne lenker 


Kategori:Norske filmregissører
Kategori:Amandakomiteens Ærespris
Kategori:Norske dansere
Kategori:Norske skuespillere
Kategori:Personer fra Oslo