Kate Winslet

Kate Elizabeth Winslet (født 1975) er en britisk skuespillerinne og sanger. Hun har vunnet filmpriser som Oscar-prisen, fire Golden Globe-priser, tre Screen Actors Guild Awards, to BAFTA-priser, én Primetime Emmy Award og én Grammy Award. Hun er den yngste skuespilleren til å inneha seks Oscar-nominasjoner, og er en av få personer som har vunnet tre av de fire store bransjeprisene i USA (Oscar, Emmy, Grammy og Tony). David Edelstein fra magasinet New York har omtalt henne som den «beste engelsktalende skuespillerinnen fra sin generasjon».«’Tis the Season…» New York. Besøkt 8. mars 2014.

Winslet vokste opp i Berkshire og har drevet med drama siden barndommen – hun fikk sitt gjennombrudd på britisk fjernsyn i 1991 med science fiction-serien Dark Season. Filmdebuten hennes var i Peter Jacksons dramafilm Sorte engler (1994). I årene som fulgte fikk hun gode omtaler for rollen som Marianne Dashwood i Ang Lees Fornuft og følelser (1995), og ble verdenskjent for rollen som Rose DeWitt Bukater i James Camerons Titanic (1997). I 2000-årene spilte hun også unge Iris Murdoch i Iris (2001), Sarah Pierce i Som små barn (2006), Hanna Schmitz i The Reader (2008) og April Wheeler i Revolutionary Road (2008).

Hun vant Oscar for beste kvinnelige hovedrolle for rolleskildringen i The Reader (2008) og Primetime Emmy Award for beste kvinnelige hovedrolle i en miniserie eller TV-film for tolkningen i Mildred Pierce (2011). I 2010-årene har hun spilt i filmer som Contagion (2011), Divergent (2014), Insurgent (2015), og  Steve Jobs (2016). I 2012 ble Winslet utnevnt til kommandør (CBE) av Den britiske imperieordenen for innsats innen skuespillerkunsten,The Queen's Birthday Honours List 2012   , Directgov, 16. juni 2012, s. 18. og i 2014 fikk hun en egen stjerne på Hollywood Walk of Fame. Hun vant også en Grammy-pris i 2000, og har utgitt singelen «What If» i forbindelse med animasjonsfilmen Charles Dickens' En julefortelling (2001). Sangen ble en hitlåt i flere europeiske land.

 Biografi 
Kate Elizabeth Winslet ble født 5. oktober 1975 i Reading i Berkshire. Foreldrene er Sally Anne (født Bridges) og Roger John Winslet. Hun har også to søstre, Beth og Anna, og én bror; Joss Winslet.  11 år gammel begynte Winslet å få dramaundervisning på Redroofs Theatre School i Maidenhead, Berkshire.  Da hun var 12 år var hun med i en reklame for frokostblandingen Sugar Puffs. Reklamen ble regissert av Tim Pope, som mente at skuespill lå «naturlig» for henne. På fritiden drev hun på med teater på Starmaker School of Drama, hvor hun i løpet av tenårene deltok i over 20 oppsetninger av forskjellige teaterstykker: hun spilte blant annet fru Hannigan i Annie og Raksha i Jungelboken.


Under innspilningen av TV-serien Dark Season i 1991, ble hun sammen med skuespilleren Stephen Tredre. Etter fire og et halvt år sammen gikk paret fra hverandre. Han døde av knokkelsvulst i 1997, samme uke som Titanic hadde kinopremière; Winslet gikk glipp av premièren i Los Angeles for å delta i begravelsen. 22. november 1998 giftet hun seg med filmregissøren Jim Threapleton, som hun møtte under innspillingen av Marrakesh Express i 1997. De har en datter sammen, født i 2000. Winslet og Threapleton ble skilt 13. desember 2001. Etter skilsmissen innledet Winslet et forhold til regissøren Sam Mendes, og hun giftet seg med ham 24. mai 2003 på øya Anguilla i Karibia. De fikk en sønn i 2003, men ble imidlertid separert våren 2010, og senere skilt i 2011.Ashley Reich, Kate Winslet Opens Up About Divorce From Sam Mendes In British Vogue. The Huffington Post. Utgitt: 3/8/11. Oppdatert: 25. mai 2011

Kort tid etter seperasjonen fra Mendes, ble Winslet sammen med modellen Louis Dowler.  I august 2011, da hun var på ferie sammen med Dowler på Necker Island, møtte hun Ned Rocknroll (født Ned Abel Smith), som hun innledet et forhold til.Natalie Finn. Ned Rocknroll: 5 Things to Know About Kate Winslet's Third Husband E! Online. 26. desember 2012. Besøkt 2. mai 2015. Winslet og Rocknroll giftet seg i en privat seremoni i New York i desember 2012. De fikk en sønn i desember 2013.

Winslets vekt har ofte blitt kommentert i media, og hun har flere ganger sagt at hun nekter å la Hollywood diktere vekten sin. Hun har også vært en forkjemper for at kvinner skal se ut slik de gjør, uansett størelse. I februar 2003 publiserte det engelske herremagasinet GQ bilder av Winslet som var manipulerte for at hun skulle se tynnere ut. Magasinet fikk i utgangspunktet tillatelse fra henne, noe hun ble kritisert for. Winslet mente imidlertid at retusjeringen gikk for langt, og sa at hun «ikke ser slik ut, og [jeg] vil heller ikke se slik ut. Plutselig har jeg gått ned 15 kilo». Hun har vunnet to injuriesøksmål mot henholdsvis kvinnemagasinet Grazia i 2007 og den britiske morgenavisen Daily Mail i 2009 for å ha framstilt henne som en hykler. Winslet har også uttalt seg negativt om kroppspresset som nybakte mødre opplever. 

Winslet var fortelleren i dokumentarfilmen A Mother's Courage: Talking Back to Autism, som handlet om den autistiske Keli Thorsteinsson og moren hans, Margret Ericsdottir. Dokumentarfilmen ble sendt på den amerikanske TV-kanalen HBO i april 2010. Etter deltagelsen i filmen grunnla Winslet den ideelle organisasjonen Golden Hat Foundation, som kjemper for å bryte ned barrierer for mennesker med autisme.goldenhatfoundation.org  Winslet har skrevet boken The Golden Hat: Talking Back to Autism. I 2011 fikk hun Yo Dona-prisen for arbeidet med Golden Hat.

Winslet har vært med i reklamekampanjer for Lancôme (kosmetikk) og Longines (klokker).   I 2011 samarbeidet Lancôme med Winslets Golden Hat Foundation for å samle inn penger til autister. Hun har også uttalt seg negativt om plastisk kirurgi og Botox, og sa i et intervju med motemagasinet Harper's Bazaar i 2015 at «livet er for kort til å bruke tid på å fokusere på ting som det. Jeg ønsker å holde på helsen og forstanden min, og spise godt med mat og være lykkelig.» I 2010 var hun også med på en video fra dyrevernorganisasjonen People for the Ethical Treatment of Animals (PETA), hvor hun oppfordret kokker til å fjerne foie gras fra menyen og gjestene til å boikotte de restaurantene som tilbød det. Winslet er selv vegetarianer. Jessica Bumpus, "Winslet's Feathered Friends," British Vogue 14. april 2010. Besøkt 15. mai 2015.

 Karriere 
 1991–1996: Sorte engler og Fornuft og følelser 
Winslet hadde debutert som TV-skuespiller i en birolle i dramaserien Shrinks i 1988, men gjennombruddet kom med science fiction-serien Dark Season i 1991. I sistnevnte hadde hun rollen som Reet, en skoleelev som blir mistenksom når en mystisk mann deler ut gratis datamaskiner til alle elevene – uten grunn. Sammen med de to vennene sine finner hun ut at datamaskinene er en del av hans hemmelige plan om å ta over verden. Etter denne rollen hadde hun en liten rolle som Caroline Jenington i den tredje episoden av miniserien Anglo Saxon Attitudes i 1992. I perioden 1992–1993 spilte hun også i situasjonskomedien Get Back, som følger forstadslivet til familien Sweet. Winslet spilte Eleanor, en av de to døtrene i familien. I 1993 hadde hun også en gjesterolle i dramaserien Casualty, som følger rollefigurene i det fiktive sykehuset Holby City Hospital. Winslet spilte Suzanne i episoden «Family Matters» i sesong 7.

I 1994 hadde hun en hovedrolle i sin første langfilm: Peter Jacksons Sorte engler. Filmen handler om venninene Juliet Hulme (Winslet) og Pauline Parker (Melanie Lynskey) som bestemmer seg for å gå til drastiske skritt når Paulines mor prøver å ødelegge vennskapet mellom dem. I filmen sang hun en a cappella-versjon av arien «Sono Andati» fra operaen La bohème, som ble med på filmmusikken. Hun vant en Empire Award og fikk gode omtaler for rolletolkningen. Desson Thomson fra The Washington Post beskrev Winslet som «en glødende ildkule som lyser opp hver eneste scene hun spiller i», mens Janet Maslin fra The New York Times mente hun var «urovekkende effektiv», og kalte rollefiguren «hovmodig» og «dristig». I 1994 og 1995 dukket hun også opp i teaterstykkene What the Butler Saw og A Game of Soldiers. Winslet hadde en liten birolle som prinsesse Sarah i Disneys familiefilm Ridder på rulleskøyter i 1995. Filmen handler om skolegutten Calvin, som plutselig blir kastet gjennom tiden, tilbake til middelalderen.

I 1995 spilte Winslet i Ang Lees dramafilm Fornuft og følelser, som var basert på boken med samme navn av Jane Austen. Hun hadde egentlig hatt prøveinnspilling for rollen som Lucy Steele, men ble på bakgrunn av innspillingen tilbudt en større birolle. Winslet spilte mot Emma Thompson, Hugh Grant og Alan Rickman, og hadde rollen som Marianne Dashwood. Filmen handler om søstrene Ellinor (Thompson) og Marianne Dashwood, som plutselig blir gjort arveløse når faren deres dør. Redningen for dem begge er å gå inn i fordelaktige ekteskap, men uten penger er de ikke lenger så attraktive på markedet. For rollen måtte Winslet lese flere gotiske tekster fra Austens tid, i tillegg til å lære seg tai chi chuan og å spille piano. Hun bodde også sammen med Thompson en stund for å utvikle rollefigurenes søskenkjærlighet.

Fornuft og følelser etablerte Kate Winslet som anerkjent filmskuespiller, og hun fikk god kritikk for rolleskildringen. Dagbladet skrev at Winslet gjorde inntrykk, og beskrev Marianne som «vakker» og «impulsiv», mens Per Haddal fra Aftenposten beskrev figuren som «ungdommelig svermerisk».  Variety skrev at hun var «fremragende som den høytflygende romantikeren som får vingene sine brent», mens San Francisco Chronicle roste henne for å vise overgangen fra «en jentes impulsivitet til en mer kvinnelig balansefølelse». Winslet vant flere bransjepriser for rolletolkningen, blant annet BAFTA-prisen og Screen Actors Guild Award for beste kvinnelige birolle. Hun ble også nominert til andre prestisjetunge filmpriser som Golden Globe og Oscar.

I 1996 spilte hun i to filmer. Den ene var Jude, som er basert på boken med samme navn av Thomas Hardy. Winslet spilte Sue Bridehead, en intelligent og frittenkende kvinne som utvikler et kjærlighetsforhold med kusinen sin Jude (Christopher Eccleston). Forholdet deres blir imidlertid satt på prøve når omgivelsene rundt ikke aksepterer kjærligheten. Hennes rolleskildring ble applaudert av kritikere. TIME mente hun var «perfekt» for rollen, og skrev at hun var «en modernist forut for sin tid. (...) Jude er et kjekt utstillingsvindu for hva hun har å by på.» Variety var også positiv, og mente Winslet ga filmen «glans og energi». Den andre filmen i 1996 var Kenneth Branaghs dramafilm Hamlet, som var basert på skuespillet med samme navn av William Shakespeare. Filmen handler om hvorledes prins Hamlet (Branagh) ønsker å hevne seg på sin onkel Claudius, som har drept Hamlets far, kongen av Danmark, og deretter erobret tronen og giftet seg med Hamlets mor. Winslet hadde rollen som Ofelia, adelskvinnen som Hamlet er forelsket i. The New York Times kalte rolleskildringen hennes i filmen «glødende», mens Roger Ebert mente hun spilte rollefiguren «rørende sårbar». Winslet ble nominert til en Satellite Award for rolletolkningen.«Satellite Awards > 1997» Besøkt 31. mai 2015.

 1997–2003: Titanic, Iris og «What If» 
Winslet spilte mot Leonardo DiCaprio og Billy Zane i katastrofefilmen Titanic i 1997. Hun hadde den kvinnelige hovedrollen som overklassepiken Rose DeWitt Bukater, som reiser på RMS «Titanic» med moren sin Ruth og sin nye forlovede Cal (Zane). Hun er imidlertid ulykkelig, og bestemmer seg for å begå selvmord mens hun er ombord. Da møter hun fattiggutten Jack Dawson (DiCaprio) som gir henne et nytt syn på livet. Det oppstår imidlertid komplikasjoner når Rose og Jack får følelser for hverandre, og når Cal finner ut om dette. Da skipet går på et isfjell og synker, må Rose velge mellom rikmannslivet med Cal, og fattiglivet med Jack. Dramafilmen ble regissert av James Cameron, som har kalt Winslets figur «en Audrey Hepburn-type». Winslet måtte gå ned i vekt for å spille rollen som Rose.

Titanic ble den mest innbringende filmen noensinne, og ga Winslet en internasjonal kjendisstatus. Hun fikk god kritikk for rolletolkningen. Birger Vestmo fra Filmpolitiet roste samspillet med DiCaprio, og hennes «ungdommelige gnist og energi». Han skrev: «[Winslet og DiCaprio] er perfekte som filmens emosjonelle senter, og vi mister dem aldri, selv når den eksterne dramatikken når høydepunktet.» Borghild Maaland fra Verdens Gang skrev at Winslet minte om «en Jane Austen-figur som vil klare seg selv i livet», og at hun og DiCaprio «overbeviser som frihetssøkende mennesker med energisk følelsesmessig sprengkraft». Titanic vant også 11 Oscar-priser, blant annet for beste film, og Winslet ble nominert til prisen for beste kvinnelige hovedrolle. Hun ble også nominert til en Golden Globe, en Satellite Award og en Screen Actors Guild Award for rolletolkningen, og vant en European Film Award for beste kvinnelige hovedrolle.  

Winslets eneste film i 1998 var den romantiske hippie-filmen Marrakesh Express. Winslet takket nei til hovedroller i storproduksjoner som Shakespeare in Love (1998) og Anna og Kongen (1999) for å spille rollen i den lavbudsjettfilmen. Filmen handler om den unge tobarnsmoren Julia (Winslet) som flytter med døtrene sine fra London til Marokko i håp om å starte et nytt liv der. Selv om filmen fikk blandet kritikk, fikk Winslet gode omtaler for rolletolkningen sin. Roger Ebert skrev: «Det som får filmen til å fungere er Winslets rolleskildring som en oppriktig, god person, ikke forferdelig smart; en som innbitt forfølger drømmen sin og som drar med seg de uvillige barna sine på veien.» Janet Maslin fra The New York Times mente at Winslet klarte å «fange Julia i all sin glemsomhet og optimisme» på en rørende måte.

I 1999 spilte hun mot Harvey Keitel i dramafilmen Holy Smoke, regissert av Jane Campion. Winslet hadde rollen som Ruth Barron, som sammen med bestevenninnen sin drar til India for å søke spirituelle og eksotiske opplevelser. Hun blir trollbundet av verdenen hun møter, som er helt annerledes fra den verdenen hun kjenner til. Etter at hun blir fascinert av en karismatisk guru, bestemmer hun seg for å bli værende i India, til familiens fortvilelse. Hun fikk god kritikk for rollen. The Detroit News skrev at hun gir arbeidet sitt «emosjonell energi», og at filmen knapt ville være verdt å se hvis ikke Winslet var med. Variety var også positiv: «Winslet fortjener æren for å unngå enkle rollevalg i favør for denne komplekse rollefiguren, som tar med skuespilleren langt utover hva hun har gjort tidligere. Hun viser den typen mot få unge skuespillere vil være i stand til, og en ekstraordinær rekkevidde (...) hun holder ingenting tilbake.» I 1999 hadde hun også en stemmerolle i animasjonsfilmen Faeries som gårdsarbeideren Brigid.

I 2000 spilte hun mot Geoffrey Rush og Joaquin Phoenix i dramafilmen Quills, som var inspirert av Marki de Sades liv og virke. Winslet spilte tjenestepiken Madeleine «Maddy» LeClerc, som hjelper asylfengslede Marki de Sade (Rush) med å smugle ut flere av tekstene hans. Hun blir tiltrukket av Sades sadistiske ideer, og hans mystiske personlighet. Det oppstår imidlertid også følelser mellom henne og presten på asylet, François de Coulmier (Phoenix). Winslet fikk god kritikk for rolletolkningen. Roger Ebert kalte rollefiguren «lystig» og «trivelig», mens San Francisco Chronicle skrev at hun «spiller rollen med en underfundig humor, og [at hun] balanserer uskyld med en blunkende viten». Hun ble nominert til en Satellite Award og en Screen Actors Guild Award for rolletolkningen.«Satellite Awards > 2001» Besøkt 23. mai 2015.

Winslet hadde en rolle i krigsfilmen Enigma i 2001, som er basert på boken med samme navn av Robert Harris, som igjen tar for seg kodeknekkingen og oppdagelsen av Katyn-massakren under andre verdenskrig. Filmen handler om Tom Jericho, som ønsker å besøke ekskjæresten Claire etter å ha kommet seg fra et mentalt sammenbrudd. Hun er imidlertid forsvunnet, og da ber han samboeren hennes Hester Wallace (Winslet) om hjelp til å komme til bunns i hva som har hendt. Både filmen og Winslets rolletolkning fikk god kritikk, og San Francisco Chronicle mente det var en av hennes bedre rolleskildringer. 25. februar 2001 presenterte hun prisen for beste regi til Ang Lee under den 54. BAFTA-utdelingen.

I 2001 hadde Winslet også roller i to animasjonsfilmer. Den ene var kortfilmen War Games, som handler om en søskenflokk under første verdenskrig. Winslet hadde stemmen til barnas mor, Annie. Hun hadde i tillegg stemmen til Belle i animasjonsfilmen Charles Dickens' En julefortelling, som er basert på En julefortelling av Charles Dickens. I forbindelse med sistnevnte film, sang hun låten «What If», som ble utgitt i november 2001. Sangen er en ballade som brukes i filmen da Winslets figur gjør det slutt med hovedpersonen Scrooge, og undrer på hva som kunne ha vært. Hun spilte inn en musikkvideo for låten, og inntektene gikk på hennes ønske til National Society for the Prevention of Cruelty to Children (NSPCC) og Sargent Cancer Care for Children, to veldedighetsorganisasjoner i Storbritannia. «What If» ble en hitlåt i flere europeiske land, blant annet i Irland, Belgia og Østerrike. Den nådde også sjetteplass på den britiske topplisten.

I 2001 hadde hun også rollen som romanforfatteren og filosofen Iris Murdoch i den biografiske dramafilmen Iris. Filmen er bygget på memoarene til Murdochs mann, forfatteren John Bayley. Winslet delte rollen med Judi Dench, og spilte Iris i en ung alder. Filmen tar for seg forholdet med Dayley, fra begynnelsen i 1950-årene, til kampen mot Alzheimers sykdom som rammet Iris 40 år senere, og fram til hennes død i 1999. Winslet fikk god kritikk for rolleskildringen. The Washington Post skrev at hun ga en «fryktløs» rolleprestasjon, mens The Seattle Times mente hun ga figuren «en svimlende livskraft». Los Angeles Times var også positiv: «Fryktløsheten [Winslet] gir til rollevalgene sine passer spesielt godt her, hvor hun skaper en rollefigur som viste så mye utstråling at samtiden sa hun lignet på en ung løvinne.» Per Haddal fra Aftenposten var mer negativ, og mente Winslet spilte rollen «uten spesiell tyngde». Hun ble nominert til en BAFTA-pris, en Satellite Award,«Satellite Awards > 2002» Besøkt 25. mai 2015. en Golden Globe og en Oscar for rolletolkningen.

Winslets neste filmrolle var i Alan Parkers dramathriller Historien om David Gale fra 2003, som tar opp temaet om dødsstraff i USA. Hun spilte den ambisiøse journalisten Bitsey Bloom, som får muligheten til å intervjue den dødsdømte skolelæreren David Gale (Kevin Spacey) i de siste ukene før henrettelsen hans. I løpet av intervjuet vekkes engasjementet hennes, og hun innser at noe ikke stemmer. Filmen fikk negativ kritikk, og både San Francisco Chronicle og USA Today mente at enkelte av Winslets scener føltes «framtvunget». 

 2004–2006: Evig solskinn i et plettfritt sinn og Som små barn 
I 2004 hadde Winslet roller i to filmer. Hun spilte mot Jim Carrey i Evig solskinn i et plettfritt sinn, en surrealistisk dramafilm fra den franske regissøren Michel Gondry. Filmen er satt i framtiden, og handler om sindige Joel Barish (Carrey), som anser livet sitt med eksentriske og impulsive Clementine Kruczynski (Winslet) som perfekt. Da Clementine en dag – uten forvarsel eller forklaring – sletter sine egne minner om Joel, gjør han det samme med henne. Gradvis inn i prosessen forstår han at han fortsatt er forelsket i Clementine, og han gjør et fortvilt forsøk på å motsette seg minnefjerningen. Winslet anså rollefiguren som et brudd med de tidligere rollefigurene sine, og i ettertid har hun kalt filmen et vendepunkt i karrièren. Hun har sagt hun fikk vist «andre sider ved [seg selv] som skuespiller», og at hun fikk mulighet til å vise allsidighet.

Winslet fikk rosende kritikk for rolleskildringen i Evig solskinn i et plettfritt sinn. Washington Post mente at Winslet opprettholdt en «betryggende likevekt», og skrev at «det tar en skuespiller av hennes stødighet til å spille noen så sinnsforvirret». Mick LaSalle fra San Francisco Chronicle mente Winslet spilte figuren sin riktig; «ikke ondsinnet, men rett og slett for smart, for livlig, for torturert og for foraktelig til å ikke rive med seg alle og enhver». The Wall Street Journal mente at Winslet aldri hadde spilt noen så «magnetisk, spennende og nevrotisk» som Clementine, mens USA Today kalte skildringen «fantastisk». Winslet ble nominert til en Oscar-pris, en BAFTA-pris, en Golden Globe, en Screen Actors Guild Award, en Saturn Award og en Satellite Award for rolletolkningen.  I 2015 ble figuren stemt fram som den 20. beste kvinnelige filmkarakteren gjennom tidene av Filmweb, som beskrev rollefiguren som «fargerik, med en helt særegen måte å tenke på, så langt unna A4 som man kommer».

Den andre filmen i 2004 var Marc Forsters dramafilm Finding Neverland. Filmen handler om den skotske forfatteren J.M. Barrie (Johnny Depp), det platoniske forholdet hans med Sylvia Llewelyn Davies (Winslet), og inspirasjonen til å skrive barneboken Peter Pan og Wendy. Winslet krediterte morsrollen hennes for skildringen av Sylvia, og mente hun ikke kunne ha spilt rollen hvis hun «ikke visste hvordan det var å være en forelder». Winslet fikk god kritikk for rollen. Variety skrev hun ga rollefiguren «både spenst og sårbarhet», mens San Francisco Chronicle mente at «Winslet er direkte, jordnær og dypfølt på en gjenkjennelig menneskelig måte», og roste Winslets styrke til å holde seg seriøs. Hun ble nominert til en BAFTA-pris og en Critics' Choice Movie Award for rolleskildringen.


I februar 2004 fikk Winslet også rollen som den hjemmeværende trebarnsmoren Nora Helmer i Liv Ullmanns filmversjon av teaterstykket Et dukkehjem, skrevet av Henrik Ibsen. Innspillingen av filmen skulle opprinnelig begynne i januar 2005, men den ble utsatt for at Winslet skulle følge opp sitt eldste barns skolegang. I november 2004 trakk hun seg ut av produksjonen på grunn av finansieringsproblemer, og i 2007 ble hele filmprosjektet avlyst. I 2004 deltok Winslet også med stemmen sin i TV-filmen Pride, som handler om oppveksten til to løveunger. 30. oktober 2004 var hun gjestende vert i det amerikanske humorprogrammet Saturday Night Live, hvor hun blant annet spilte dr. Frankenstein i en Frankenstein-parodi, og en piercer som ønsker å gi kusinen sin en piercing.

I 2005 hadde Kate Winslet en gjesterolle i Ricky Gervais og Stephen Merchants komedieserie Extras. Hun spilte en satirisk versjon av seg selv som prøver å få sin første Oscar ved å spille i en holocaust-film, da disse «alltid resulterer i Oscar-seier». Winslet fikk god kritikk for rollen, og Dana Stevens fra Slate mente hun var «uventet morsom i rollen som en bannende karrièrejeger». Hun ble nominert til en Primetime Emmy Award for beste kvinnelige gjesterolle i en komedieserie for rolleskildringen. I februar 2005 presenterte hun prisen beste kinematografi under den 77. Oscar-utdelingen.

I 2005 hadde hun også en rolle i John Turturros musikalfilm Romance & Cigarettes. Filmen handler om middelklassemannen Nick Murder, som både har kone og en ukjent elskerinne. Da Nick plutselig får en ny oppfatning av hva som er viktig i livet, gjør han alt for å få tilbake konen sin. Winslet hadde rollen som Nicks elskerinne Tula, og har selv beskrevet henne som «en hore, en som i bunn og grunn er stygg i kjeften og med dårlige manerer, og som egentlig ikke vet hvordan å kle seg selv». Turturro valgte Winslet spesifikt for danseprestasjonen hennes i Holy Smoke fra 1999. Hun fikk god kritikk for skildringen i filmen. Dagsavisen kalte filmen «kaotisk», men roste Winslets rolletolkning: «Kate Winslet utmerker seg virkelig i en utypisk rolle som vulgær, billig tøs blottet for hemninger. Hun lirer entusiastisk av seg noen forbløffende ramsalte replikker på bred Lancashire-dialekt, og hennes utfordrende sang og dansescener vil garantert være verdt billettprisen for enkelte.» 

Winslet hadde roller i fire filmer i 2006. En av dem var dramafilmen Som små barn, hvor Winslet hadde den kvinnelige hovedrollen som småbarnsmoren Sarah Pierce. Da forholdet til Sarahs ektemann kjølner, begynner hun å kjede seg, og sammen med den gifte hjemmepappaen Brad (Patrick Wilson) innleder hun en affære. Både filmen og Winslets prestasjon fikk rosende kritikk. Adressa mente at det er «Winslets innlevelsestalent og uttrykksfulle spill som gjør sterkest inntrykk», mens The New York Times skrev: «Winslet registrerer hvert flimmer av Sarahs stolthet, dårlige selvtillit og lengsel, og inspirerer en blanding av anerkjennelse, medlidenhet og omtanke som, ved slutten av filmen, resulterer i noe som ligner på kjærlighet.» Winslet ble nominert til Oscar for beste kvinnelige hovedrolle og flere store bransjepriser for rolleskildringen.

Kate Winslet spilte også mot Cameron Diaz, Jude Law og Jack Black i den romantiske komedien The Holiday. Hun hadde rollen som Iris Simpkins, en journalist som jobber i The Daily Telegraph i London. Da Iris finner ut at den store forelskelsen hennes er forlovet med ei annen jente, avtaler hun å bytte hus med Amanda Woods (Diaz) i Los Angeles, for å ta en pause fra det stressende hverdagslivet i England. Flere kritikere skrev at Winslet var et av filmens lyspunkter, og The Seattle Times mente at «hun vet hvordan man gjør sårbarhet morsomt, og Iris-figuren hennes er rørende åpen for omverdenen, lykkelig blendet av LAs glamour». Ruthe Stein fra San Francisco Chronicle skrev at Winlset ga Iris «varme og troverdighet», og mente at «hun bergtar» fra første scene.

Hun spilte også i dramafilmen Alle kongens menn, som er basert på Robert Penn Warrens roman med samme navn fra 1946. Filmen handler om en idealistisk politikers ferd mot politisk makt, og korrupsjonen og forræderiet som til slutt bryter ham ned. Winslet spilte mot Sean Penn, Jude Law og Anthony Hopkins, og hadde rollen som Anne Stanton, datteren til Louisianas tidligere guvernør. Winslet fikk lunken kritikk for rolleprestasjonen, men Empire mente det skyldtes rollefiguren hun spilte. I 2006 hadde hun også en stemme i animasjonsfilmen Nedenom og hjem igjen, som handler om overklassemusen Roddy. Roddy bor i en snobbete leilighet i Kensington, men blir ved et uhell sendt ned i kloakken og til rotteverdenen Ratropolis, hvor han møter Rita (Winslet), en rotte som er villig til å hjelpe ham hjem igjen. Winslet fikk god kritikk for rollen, og Todd McCarthy fra Variety mente hun ga Rita en «energisk» stemme.

 2007–2011: Revolutionary Road, The Reader og Mildred Pierce 
I februar 2007 presenterte Winslet prisen for beste britiske film under den 60. BAFTA-utdelingen, og prisen for beste filmklipp under den 79. Oscar-utdelingen. Hun var også fortelleren i den engelske versjonen av den franske dramafilmen Reven og jenta i 2007, som handler om en jentes vennskap med en rev. Det samme året spilte hun mot Leonardo DiCaprio i dramafilmen Revolutionary Road, som ble utgitt året etterpå. Filmen var regissert av ektemannen Sam Mendes, og det var Winslet selv som foreslo at de tre skulle arbeide sammen etter at hun hadde lest Justin Haythes manuskript. Historien handler om ekteparet Frank og April Wheeler (DiCaprio og Winslet) i 1950-årene, som lever et pent forstadsliv utenfor New York med sine to barn. Når April foreslår å iverkssette Franks gamle drøm om å flytte til Paris, slår ekteskapets fasade sprekker, og fører til en rekke dramatiske hendelser. Winslet så på mange videoer fra 1950-årene for å forberede seg til rollen, og leste Betty Friedans roman Myten om kvinnen, som tok for seg de psykiske problemene til amerikanske middelklassekvinner fra denne tiden.


Winslet fikk gode kritikker for rollen i Revolutionary Road. Ty Burr fra The Boston Globe mente hun ga en «fryktløs prestasjon», og roste henne for å være «trygg på seg selv». Både Birger Vestmo (fra Filmpolitiet) og Roger Ebert (fra Chicago Sun-Times) roste samspillet mellom Winslet og Dicaprio.Ebert, Roger 30. desember 2008 Chicago Sun-Times «Revolutionary Road» Besøkt 2. mai 2015. Vestmo skrev: «DiCaprio og Winslet spiller rollene sine forrykende godt. [...] De skaper fullblods figurer og vi forstår mekanismene som styrer dem mot avgrunnen. Men ingen av dem er skurker. Begge har fullt forståelige motivasjoner for det de gjør, i alle fall i det meste av filmen.» Winslet vant en Golden Globe for rolleskildringen i filmen.

I 2008 spilte Winslet også i dramafilmen The Reader, som er basert på Bernhard Schlinks roman Høytleseren. Filmen var regissert av Stephen Daldry, og Winslet spilte mot Ralph Fiennes og David Kross. Hun var førstevalget til rollen, men innspillingen av filmen kom i konflikt med innspillingen av Revolutionary Road, så Nicole Kidman erstattet henne. En måned ut i innspillingen måtte Kidman forlate filmen da hun ble gravid, og Winslet fikk tilbake rollen sin. Filmen handler om den tyske advokaten Michael Berg (spilt av hhv. Fiennes og Kross), som i 1958 hadde en affære med den mye eldre kvinnen Hanna Schmitz (Winslet). Mange år senere står Schmitz tiltalt i en rettssak som krigsforbryter fordi hun jobbet i en konsentrasjonsleir under andre verdenskrig. Michael oppdager at Hanna har en hemmelighet som hun mener er mye mer alvorlig enn sin nazistiske fortid. Denne hemmeligheten kan – dersom den blir avslørt – hjelpe henne i rettssaken.

Selv om The Reader fikk blandet kritikk, var de fleste kritikerne imponert over Winslets rolletolkning. Birger Vestmo fra Filmpolitiet skrev at Winslet hadde «stålkontroll», og at han gjennom henne fikk forståelse for rollefigurens avgjørelser. Per Haddal fra Aftenposten skrev at Winslet «igjen viser sitt uvanlige tekniske register, sin appetitt på menneskeskildring i grenseland og sin søken inn mot rollers innerste sjel». Winslet vant de fem store filmprisene for rolleprestasjonen i filmen; BAFTA-prisen og Oscar for beste kvinnelige hovedrolle, og Golden Globe, Screen Actors Guild Award og Critics' Choice Movie Award for beste kvinnelige birolle.

Winslet hadde vanskeligheter med å gå inn i rollen som Hanna Schmitz, da hun fant de problematisk å «sympatisere med en SS-vakt». Dette rollevalget ble hun også kritisert for. Den amerikanske forfatteren Ron Rosenbaum, som har forsket på Adolf Hitler i over ti år, kalte The Reader «en film som ber oss om å føle medlidenhet til en uomvendt massemorder», og mente at Winslet ikke fortjente en Oscar for rolletolkningen. Den amerikanske kritikeren Charlie Finch på sin side, mente at regissøren Stephen Daldry «brukte Kate Winslets veldreide kropp for å skape sympati med en frastøtende rollefigur», og skrev at Winslet «bagatelliserte holocaust».

I 2011 hadde hun hovedrollen i miniserien Mildred Pierce, som er basert på James M. Cains bok ved samme navn. Serien var regissert av Todd Haynes, og Winslet spilte mot Guy Pearce og Evan Rachel Wood. Hun hadde tittelrollen som Mildred Pierce, en alenemor midt i depresjonstiden, som er fast bestemt på å gjøre sitt beste for sin narsissistiske datter, Veda (Evan Rachel Wood). Winslet fikk mye ros for sin dedikerte innsats gjennom hele serien. The Guardian skrev: «Kate Winslet er bedre enn noensinne. Rollen hennes i Sam Mendes' Revolutionary Road kan ha vært et springbrett for prestasjonen hennes her, men dette er en reell utvikling: Mildred-figuren hennes er kompleks, følsom, arrogant og sårbar.» James Poniewozik fra TIME mente at Winslet ga en «rå» og «fryktløs» rolletolkning, og at hun skildret Mildred Pierce som «forsiktig, nøktern og jordnær». Hun vant en Primetime Emmy Award, en Golden Globe,  en Screen Actors Guild Award og en Satellite Award for rolleskildringen i miniserien.

I 2011 spilte hun også i to filmer. Den ene var Steven Soderberghs flettverksfilm Contagion, som handler om smitte av en epidemi som dreper tusenvis av mennesker på kun noen dager. Kate Winslet hadde rollen som epidemieksperten Dr. Erin Mears, som selv blir smittet under etterforskningen av sykdommen. Rollefiguren jobber i Centers for Disease Control and Prevention, og har som jobb å begrense spredningen og finne en vaksine. Hun fikk god kritikk for rolleskildringen. Slate skrev at Winslet «holdes tilbake, men lever opp til sitt gode rykte selv i en uvanlig liten rolle», mens VG mente rollefiguren «ikke trenger mye tid for å gjøre inntrykk».

Den andre filmen i 2011 var Roman Polanskis mørke komedie Blodig alvor – Carnage. Filmen er basert på teaterstykket God of Carnage av den franske skuespillforfatteren Yasmina Reza, som også skrev manuset med Polański. Blodig alvor handler om to ektepar som skal skvære opp etter at barna sine kommer i konflikt, men uskyldig småprat eskalerer etterhvert til alkoholdreven krangel om parenes egne problemer og motsetninger. Winslet utgjorde sammen med Christoph Waltz et av ekteparene, mens Jodie Foster og John C. Reilly spilte det andre. Selv om overføringen fra scene til film fikk middelmådig kritikk, fikk ensemblet, inkludert Winslet, mye god kritikk for prestasjonene sine.«Carnage». Rotten Tomatoes. Flixter. Besøkt 3. mai 2015. Ingunn Økland fra Aftenposten skrev at Winslet «er god som både kjølig betrakter og infam desperado», mens Arild Abrahamsen fra Stavanger Aftenblad skrev at hun «faller sammen som en sann fryd». Hun ble nominert til en Golden Globe og en Satellite Award for rolletolkningen.

 2012–2014: Sensommerdager og Divergent 
I 2012 spilte Winslet inn en lydbok av Émile Zolas roman Thérèse Raquin for Amazon-nettstedet Audible.com. Hun fikk god kritikk for innspillingen av lydboken. Den første filmen hennes i 2013 var komedien Movie 43, som inneholder 14 forskjellige kortfilmer, alle regissert av ulike regissører. Winslet spilte mot Hugh Jackman i kortfilmen The Catch. Denne kortfilmen handler om den single forretningskvinnen Beth (Winslet), som går på en blinddate med ungkaren Davis (Jackman). Da de kommer til restauranten tar Davis av seg skjerfet, og det blir synlig at han har et par testikler hengende fra nakken sin, til Beths overraskelse. Hun er imidlertid den eneste som legger merke til dem. Filmen fikk negativ omtale av kritikerne, og flere anså den som en av filmhistoriens verste.


I 2013 spilte hun mot Josh Brolin i dramafilmen Sensommerdager. Winslet hadde rollen som den mentalt ustabile alenemoren Adele, som sammen med sønnen sin hjelper en ukjent mann de møter på butikken. De tilbyr ham husly, men får raskt vite at han er en fange på rømmen. Adele velger å ikke si fra til politiet, og får etterhvert sterke følelser for Brolins karakter. Winslet kalte rollefiguren «innadvendt og oppstykket», og mente det var det stikk motsatte av de «sterke» filmfigurene hun hadde spilt tidligere. Hun har sagt: «Når du først møter henne er beinene hennes som kritt, og blodårene hennes er tomme.» Winslet forsøkte å gjøre rollefiguren gradvis varmere og mer fargerik etterhvert som hun finner seg selv på nytt.

Selv om filmen Sensommerdager fikk blandet mottagelse, ble Winslet rost for rolleskildringen sin. Geoffrey Macnab fra The Independent skrev at hun er «utmerket som en vakker og plaget mor», mens Stephen Holden fra The New York Times skrev at hun ga en «overbevisende skildring av Adele, en fortvilt kvinne med lav selvtillit på sammenbruddets rand». Mark Adams fra Daily Mirror mente at «Winslet er fantastisk som en desillusjonert, trist husmor», mens Lou Lumenick fra New York Post roste samspillet med Brolin. Hun ble nominert til en Golden Globe for beste kvinnelige hovedrolle i en dramafilm for rolletolkingen. 

I 2014 hadde hun en rolle i science fiction-filmen Divergent, som er basert på boken med samme navn av Veronica Roth. Filmen handler om fremtidens dystopiske Chicago, hvor mennesker er delt inn i fem grupper basert på hva slags personligheter de har; de uselviske, de sannferdige, de fredsommelige, fryktløse og de lærde. Winslet hadde rollen som Jeanine Matthews, lederen til de lærde, og en av filmseriens antagonister. Hun har sammenlignet rollefiguren med Adolf Hitler, og har kalt Jeanine en «rik» figur med «et ønske om å renske opp i nasjonen sin».  Winslet fikk blandet kritikk for rolleprestasjonen. Aftenposten skrev at hun «leverer en iskald tolkning av den manipulerende lederen», mens San Francisco Chronicle mente hun gjorde filmen bedre enn den egentlig var. Både Variety og New York Post sammenlignet rollefiguren med Hillary Clinton, mens sistnevnte mente hun ikke passet helt for rollen. Hun ble nominert til publikumsprisen Teen Choice Award for rolleskildringen.

I 2014 spilte hun også i Alan Rickmans dramafilm A Little Chaos om rivaliserende anleggsgartnere som får i oppdrag av Ludvig XIV å skissere en fontené for Versailles. Filmen fikk ikke bare god kritikk, men Winslets rolleprestasjon som designeren Sabine de Barra ble rost av anmeldere. Catherine Shoard fra The Guardian skrev at hun «håndterer følelsesladd ærlighet innenfor den anakronistiske rammen», mens David Edwards fra Daily Mirror skrev at hun gjorde en «fantastisk» rolleskildring, og mente hun gjorde «Sabine til en heltinne alle kan heie på». Vanity Fair skrev at Winslet «lyser med ambisjon og smerte, i rollen som en kvinne med en tragisk fortid som søker tilflukt i nøyaktigheten og oppfinnsomheten i sitt eget arbeid». Det samme året spilte hun også inn en lydbok av Roald Dahls bok Matilda.

 Fra 2015: Steve Jobs og fremtidige prosjekter 
Winslet gjentok rollen som Jeanine Matthews i science fiction-filmen Insurgent i 2015, oppfølgeren til Divergent fra 2014. I denne filmen er Jeanine på jakt etter en boks som inneholder et budskap fra samfunnets forfedre, men den kan bare åpnes ved hjelp av en person med talenter i alle de fem gruppene. Derfor legger hun en felle for å få tak i Beatrice Prior (Shailene Woodley), som har denne dyrebare egenskapen. Winslet fikk blandet kritikk for rolletolkningen. VG mente hun var «uvant monoton» og at filmen «skuslet bort de anselige talentene» hennes, mens Side2 var fornøyd over både skildringen og rollefiguren: «Jeanine er en god skurk, strålende spilt av Kate Winslet. I motsetning til mange eventyrfilm-skurker, er hun ikke en svart-hvit-skikkelse som bare har onde tanker og ideer. Jeanine tror virkelig at systemet hun styrer over er til menneskenes beste, og hun vil gjøre alt hun kan for å beskytte det hun tror på.»

I 2015 hadde Winslet også hovedrollen i komedien The Dressmaker. Filmen foregår i 1950-årene, da sydamen Myrtle «Tilly» Dunnage (Winslet) vender tilbake til hjembyen Dungatar i Australia for å ta vare på sin syke mor. Hun er dog hevngjerrig på innbyggerne siden hun som barn ble kastet ut av byen etter anklager om drap. Hun spilte også mot Michael Fassbender og Seth Rogen i Danny Boyles biografiske dramafilm Steve Jobs, som skildrer tre utvalgte scener fra livet til grunnleggeren av det amerikanske IT-selskapet Apple. Winslet hadde rollen som Joanna Hoffman, en av Jobs' ansatte. For rolletolkningen i Steve Jobs ble Winslet nominert til flere bransjepriser, blant annet Oscar for beste kvinnelige birolle. Hun vant en Golden Globe og en BAFTA-pris for arbeidet.

Winslet spilte mot Woody Harrelson og Aaron Paul i krimfilmen Triple 9, utgitt i 2016. Winslet hadde rollen som en mafiakjæreste, som ifølge filmens regissør er «en veldig glamorøs og fæl person». Hun spilte også i dramakomedien Collateral Beauty, som fikk dårlig kritikk av anmeldere. I 2017 skal Winslet spille i Woody Allens nye dramafilm Wonder Wheel og katastrofefilmen The Mountain Between Us, basert på Charles Martins roman. Hun har i tillegg takket ja til å spille rollefiguren Ronal i nye Avatar-filmer. 

Hun tittelrollen som krigskorrespondenten Lee Miller i den biografisk filmen Lee (2024). Winslett fikk god omtale for fremstillingen Miller blant annet i Dag og Tid. The Guardian omtaler Winslets rolletolkning som remarkable.

 Utmerkelser 


Kate Winslet vant Oscar for beste kvinnelige hovedrolle for innsatsen i The Reader (2008). Det samme året vant hun også to Golden Globe-priser; for beste kvinnelige hovedrolle i en dramafilm for innsatsen i Revolutionary Road og beste kvinnelige birolle for rolletolkningen i The Reader. Kun Joan Plowright og Sigourney Weaver har oppnådd samme prestasjon tidligere. Ellers har hun også vunnet to British Academy Film Awards («BAFTA-priser»); én i 1996 for skildringen i Fornuft og følelser, og én i 2009 for The Reader. Hun innehar til sammen sju Oscar-nominasjoner, elleve Golden Globe-nominasjoner og sju BAFTA-nominasjoner. I 2012 ble Winslet utnevnt til kommandør (CBE) av Den britiske imperieordenen for arbeidet sitt i skuespillerkunsten, og i 2014 ble hun tildelt en stjerne på Hollywood Walk of Fame. Hun har også vunnet en ærescésar, og fikk i 2011 en voksstatue på Madame Tussauds.

I en alder av 31 ble hun den yngste skuespilleren til å inneha fem Oscar-nominasjoner; denne milepælen nådde hun med nominasjonen for prestasjonen i Som små barn (2006). Med dette gikk hun forbi Bette Davis, som var 33 år da hun fikk sin femte nominasjon. Med Oscar-nominasjonen for The Reader (2008) ble Winslet den yngste skuespillerinnen til å inneha seks nominasjoner, og i en alder av 33 år passerte hun dermed Davis' andre milepæl.

Kate Winslet vant en Grammy-pris i 2000 for arbeidet sitt med lydboken Listen To the Storyteller. Hun ble nominert til en Primetime Emmy Award for beste kvinnelige gjesterolle i en komiserie for å spille seg selv i en episode av Extras. Hun vant en Primetime Emmy Award for beste kvinnelige hovedrolle i en miniserie eller TV-film i 2011 for å spille tittelrollen i miniserien Mildred Pierce. I 2014 vant hun en Odyssey Award for å ha lest inn lydboken Matilda av Roald Dahl.

 Filmografi 

  – Sorte engler – Juliet Hulme
  – Fornuft og følelser – Marianne Dashwood
  – Hamlet – Ofelia
  – Titanic – Rose DeWitt Bukater
  – Holy Smoke – Ruth Barron
  – Iris – Iris Murdoch
  – Evig solskinn i et plettfritt sinn – Clementine Kruczynski
  – Finding Neverland – Sylvia Llewelyn Davies
  – Romance & Cigarettes – Tula
  – Nedenom og hjem igjen – Rita Malone (stemme)
  – The Holiday – Iris Simpkins
  – Som små barn – Sarag Pierce
  – The Reader – Hanna Schmitz
  – Revolutionary Road – April Wheeler
  – Mildred Pierce – Mildred Pierce (miniserie)
  – Contagion – Dr. Erin Mears
  – Blodig alvor – Carnage – Nancy Cowan
  – Sensommerdager – Adele Wheeler
  – Divergent – Jeanine Matthews
  – A Little Chaos – Sabine De Barra
  – Insurgent – Jeanine Matthews
  – The Dressmaker – Myrtle «Tilly» Dunnage
  – Steve Jobs – Joanna Hoffman
  – Triple 9 – Irene
  – Collateral Beauty – Claire

 Se også 
 Liste over stjerner på Hollywood Walk of Fame
 Oscar for beste kvinnelige hovedrolle

 Referanser 

 Litteratur 


 Eksterne lenker 





Kategori:Order of the British Empire (CBE)
Kategori:Grammy Award-vinnere
Kategori:Oscar-vinnere (hovedrolle)
Kategori:BAFTA-vinnere
Kategori:Personer fra Reading
Kategori:Skuespillere innen dataspill