Mannen som ikke kunne le

Mannen som ikke kunne le er en norsk filmkomedie fra 1968.  I hovedrollene spiller Rolv Wesenlund mannen som ikke kunne le, Leif Sonell mens Harald Heide-Steen jr. spiller psykiateren som skal få ham til å le.  Det avdekkes at latterhemningen er en nasjonal folkesykdom og man tester ulike 
latterkurer.  Leif Sonell var lederen i Vårt Parti fra 1967, i denne filmen oversetter av tegneserier.

Regien er ved Bo Hermansson etter at Sverre Udnæs ble opptatt.  Manuskriptet 
foreskrev ingen replikker slik at sketsjene ble et resultat av improvisasjon.Wesenlund med ny crazyfilm i VG (18.5.1967)

Handling
Leif Sonell ler rart under en kinoforestilling, deretter av Arve Opsahls vits i et offentlig lokale.  Sonell drar så på jobb som Fantomet i oversetter-foreningen der Sverre Wilberg er Mandrake.  Hjelp søkes hos psykiater Harald Heide-Steen jr. og assistent Thea Stabell.  Med campingvogn oppsøker de Wesenlunds barndom på svenskegrensen der kjæresten er Birgitta Andersson.  En rekke usammenhengende sketsjer forløper så, med en syngende Nora Brockstedt, en lyttende Alf Prøysen og en intervjuende Bengt Calmeyer.  Etter at Sonell har overnattet ved Norsk Folkemuseum får han hovedrolle i kortfilmen Tri heile dagar till ende basert på Hans Gudes brudeferd i Isfjorden ved  Åndalsnes (Flerpsnes).  Etter at båtmotoren streiker, kryper Sonell gjennom en bagasjeboks på Oslo Østbanestasjon der Wenche Myhre atter synger kjenningsmelodien «Le selv» til Kjell Karlsens orkester, før Sonell som gjest nr. 100 000 blir stasjonsmester for en dag. I fyllearresten spiller et hornorkester og psykiateren hjelper ham ut. Bjørn Sand og andre intervjues om hvorfor nordmenn ikke ler, og Martin Ljung og Sonell leser komikk for hverandre.  «Le selv»-uken dekkes av en journalist og vi får se Stein Mehren som leser sitt dikt:

Ha ha, ho ho, hi hi, he he,  nå kan du le
av andre, kan alle de andre le, alle de andre kan le,
alle de andre kan le av de andre, alle kan le.

Ja, fortsett med  det, å le av andre som ler av andre,
som ler av andre, som ler, som alle kan le.

Det ligger så mangt og mye i det
det ligger så mange og mye er det
å ligge med mange, er mye det.

Det ligger et smil i den kaldeste sne
nesten alle, og nesten ingen kan le

Videre hørte man formannen i den europeiske latterunion spille jazz med saksofon.  Med løsnese holdt så latterukas leder Harald Heide-Steen jr. åpningstale:

God dag, god .. velkommen hit, både gammel og ung,  her skal ikke noen bli trist og tung, kan jeg få lov til å ønske dere som er kommet hit i dag til å få et velkommen til oss. Mine damer og .. de som .. andre. Jeg er så glad! Ut med det! Opp med humøret. La smilet og da skal de gå. På lattertindens platå. Åhå. Skal stå. Ja, mine herrer. Jeg spruter mitt glass i hedersstund. Med stort og vått, og det må jeg, det vet jo jeg, som … her må jeg nok, må alle lytte, for nu skal jeg nemlig bytte.

Avslutningsvis sier kjæresten i skogen at det viktigste ikke er hvordan man ler, men at man ler med hjertet.

Mottakelse
Samtidig med lanseringen i diverse norske byer i februar 1968, ble det arrangert latteruke, «Le Selv»-uken med egen plate og diverse arrangement. Ved Hotel Bristol arrangerte man et nyskapende Filmball etter premieren.  Aftenpostens anmelder mente filmen ville bli en «garantert publikumssuksess», og oppfattet samspillet mellom Wesenlund og Andersson i sluttsekvensene (pølseboden) som filmens høydepunkt.Aftenpostens filmanmelder Sven Krohn (1921–1996) i Garantert publikumssuksess! i Aftenposten den 24. februar 1968. Den fikk terningkast tre av VGs'' anmelder. «En noe ujevn film, men med virkelig store komiske høydepunkter», skrev anmelderen.En summarisk anmeldelse i VGs filmbarometer
Filmen regnes som en av de norske klassikerne.Filmen er betegnet som en «klassiker» i minneartikkelen Absolutt komisk gehør om avdøde Rolv Wesenlund, forfattet av filmjournalist Per Haddal (født 1942) og publisert i Aftenposten den 19. august 2013.

Rolleliste
Rolv Wesenlund –  Mannen som ikke kan le 
Birgitta Andersson –  Hans svenske kjæreste 
Harald Heide-Steen jr. –  Psykiateren 
Thea Stabell –  Sykepleiersken 
Wenche Myhre –  Sangerinnen 
Martin Ljung –  Som seg selv
Sverre Wilberg –  Mandrake 
Arve Opsahl –  Som seg selv
Alf Prøysen –  Tilskuer på låven 
Bjørn Sand –  Komikeren 
Bengt Calmeyer –  Intervjueren 
Stein Mehren –  Som seg selv
Per Øyvind Heradstveit –  Intervjuer på TV
Sølvi Wang   
Leif Juster   
Nora Brockstedt   
Elisabeth Granneman   
Thore Skogman   
Lill-Babs
Ole Ellefsæter   
Oddvar Folkestad   
Odd Grythe   
Thorleif Karlsen   
Kjell Kaspersen   
Elsa Lystad   
Rolf Just Nilsen   
Carl Henrik Størmer   
Svein Wickstrøm   
Tito Pannaggi – Sint ung mann på kinoen (ikke kreditert)

Sanger (i utvalg)
«I en sal på hospitalet» (Trad.) – fremført av Nora Brockstedt til gitarakkompagnementMannen som ikke kunne le (på DVD)
«Le selv» (Egil Monn-Iversen-Rolv Wesenlund) – fremført av Wenche Myhre med Kjell Karlsens orkester. Den er også utgitt på singlen Nor-Disc NOR 162.
«Mannen som ikke kunne le» (Egil Monn-Iversen) – fremført av Wenche Myhre med Kjell Karlsens orkester. Den er også utgitt på singlen Nor-Disc NOR 162.

Annet
Rolv Wesenlunds rollefigur i filmen, Leif Sonell, gav opphavet til navnet til bandet Leif Sonells med Gudny Aspaas som vokalist.Willy B., Norge i rock, beat og blues

Referanser

Eksterne lenker 


Kategori:Filmer fra 1968
Kategori:Norske filmer fra 1960-årene
Kategori:Norske filmkomedier
Kategori:Norskspråklige filmer
Kategori:Filmer lagt til Oslo