Mydidae

Mydidae er en ganske artsfattig familie av fluer som inneholder de største flueartene man kjenner. Den sørmaerikanske arten Mydas heros når en kroppslengde på 6 cm og et vingespenn på 10 cm og er dermed den største kjente flue.

Mydidae ligner mye på rovfluer, blant annet ved at hodet har et dypt søkk mellom fasettøynene, og at ansiktet er fremtredende med lange hår («bart»). De kan ellers kjennes fra de aller fleste andre fluer på at de har klubbeformede antenner. En del arter etterligner vepser, spesielt veps i familien veiveps (Pompilidae).

Mydidae finnes over det meste av verden, men mangler i Nord-Europa.

 Utseende 
Middelsstore til meget store fluer (9–60 mm), ganske slank kroppsform. Brystet (thorax) er forholdsvis flatt, uten kraftige børster, men med fine hår. De artene som ikke er helt mørke har gjerne mørke lengdestriper på ryggen. Bakkroppen er ganske lang og kjegleformet. Hannens ytre kjønnsorganer er ikke påfallende store.

Hodet er forholdsvis lite, avsatt fra kroppen med en tydelig hals og mye bredere enn langt. Fasettøynene er store og halvkuleformede. Pannen er nedsenket og danner et dypt søkk mellom fasettøynene, som hos rovfluene. Punktøynene er karakteristiske: det fremste, midtre punktøyet er stort, mer eller mindre nyreformet, og sitter like over antennefestet. De bakerste (på siden) punktøynene er lange og smale. Punktøynene sitter på en lav, langsmal knøl.

Hodet mangler kraftige børster, men har mange fine, lange hår. Ansiktet (området under antennene) er ofte noe fremskytende og dekket med lange, utstående hår, slik at fluene har en «bart» som ligner den hos rovfluene, men det er vanligvis mindre påfallende enn hos disse. Noen arter har munndelene utviklet til en lang, fremoverrettet sugesnabel.

Antennene er fire-leddete. De to innerste leddene er sylindriske, det andre leddet er ganske lite og kort. Det tredje leddet er langt og tynt, ofte med en eller to innskjæringer som gjør at det kan virke som flere ledd. Av og til er det bøyd i en vinkel. Det ytterste, fjerde leddet danner en kølle som gir antennene en karakteristisk kølleform. Hos noen arter er det fjerde leddet utvidet ved roten.

Vingene er ganske lange og smale, glassklare eller mer eller mindre røkfargede, hos noen arter nesten svarte. De har mange årer og et årenett som ligner rovfluene. Årenettet danner flere lukkede celler inne i vingen. Den bakerste åren som munner i vingespissen (M1) er vanligvis karakteristisk, jevnt krummet.

Beina er middels lange, lårene er ofte fortykket.

Larvene er lange og tynne, glatte og blanke, sylindriske, og tilspisset i begge ender. Hodet er ganske lite uten en synlig hodekapsel.

 Levevis 
Overraskende lite er kjent om biologien til disse fluene, når man tar hensyn til hvor store og påfallende de er. Det har nok sammenheng med at mange av artene er ganske sjeldne.

Larvene er rovdyr og ser ut til å spise spesielt billelarver. Den kjempestore arten Mydas heros legger egg i kolonier av bladskjærermaur (Atta spp.), og man tror at larvene dens lever av larvene til en stor gjødselbille-art som lever av avfall i maurkoloniene. Andre arters larver har blitt funnet i et bol av en ørkenrotte, i løs sand og i morkne trestubber. I alle tilfeller regnet man med at de levde av billelarver, men lite spesifikt er kjent om dette.

De voksne fluene kan besøke blomster for å drikke nektar, men noen arter har reduserte munndeler og tar ikke næring til seg som voksne.

De fleste medlemmene av denne familien finnes i varme og tørre, spesielt sandige, områder. Mange lever i ørkner og halvørkner. Én art har spesialisert seg på å leve i strandsonen langs ørken-kysten i Namibia, et ekstremt ugjestmildt miljø.

 Systematisk inndeling 

 Ordenen tovinger, Diptera
 Fluer, Brachycera
 Underordenen lavere fluer, Orthorrhapha
 Gruppen Heterodactyla
 Overfamilien Asiloidea
 Familien Mydidae Bezzi, 1903
 Underfamilien Diochlistinae Bequaert, 1963
 Slekten Diochlistus  Gerstäcker, 1868 - Australia
 Slekten Mitrodetus   Gerstäcker, 1868
 Underfamilien Mydinae Bezzi, 1903 – Amerika
 Slekten Baliomydas  Wilcox, Papavero & Pimentel, 1989
 Slekten Ceriomydas  Williston, 1898
 Slekten Chrysomydas  Wilcox, Papavero & Pimentel, 1989
 Slekten Dolichogaster Macquart, 1848
 Slekten Gauromydas  Wilcox, Papavero & Pimentel, 1989
 Gauromydas heros (Perty, 1833)  – den største kjente fluearten, fra Brasil
 Slekten Mapinguari Papavero & Wilcox, 1974
 Slekten Messiasia d'Andretta, 1951
 Slekten Mydas Fabricius, 1794
 Slekten Phyllomydas Bigot, 1880
 Slekten Protomydas Wilcox & Pimentel, 1989
 Slekten Stratiomydas Wilcox, Papavero & Pimentel, 1989
 Slekten Utinga   Wilcox, Papavero & Pimentel, 1989
 Underfamilien Syllegomydinae Papavero & Wilcox, 1974 – finnes nærmest i Spania
 Slekten Afroleptomydas Bequaert, 1961  - over 70 arter
 Slekten Afromydas Bequaert, 1963
 Slekten Agaperemius Hesse, 1969
 Slekten Arenomydas Hesse, 1969
 Slekten Cephalocera Latreille, 1829
 Slekten Cephalocerodes Hesse, 1969
 Slekten Eremohaplomydas Bequaert, 1959
 Slekten Halterorchis Bezzi, 1924
 Slekten Haplomydas Bezzi, 1924
 Slekten Heteroleptomydas Bequaert, 1963
 Slekten Hispanomydas Arias, 1914
 Hispanomydas hispanicus Arias - Spania
 Slekten Lachnocorynus Hesse, 1969
 Slekten Mahafalymydas Kondratieff, Carr & Irwin, 2005
 Slekten Mimadelphus Hesse, 1972
 Slekten Mydaselpis Bezzi, 1924
 Slekten Namadytes Hesse, 1969
 Slekten Namibimydas Hesse, 1972
 Slekten Neolaparopsis Hesse, 1969
 Slekten Nomoneura Bezzi, 1924
 Slekten Nomoneuroides Hesse, 1969
 Slekten Nothomydas Hesse, 1969
 Slekten Notosyllegomydas Hesse, 1969
 Slekten Oreomydas Hesse, 1969
 Slekten Syllegomydas Becker, 1906
 Slekten Vespiodes Hesse, 1969
 Underfamilien Ectyphinae Wilcox & Papavero, 1971 – Amerika
 Slekten Ectyphus Gerstäcker, 1868
 Slekten Heteromydas  Hardy, 1944 - Nord-Amerika
 Slekten Opomydas  Curran, 1934 - Nord-Amerika
 Slekten Parectyphus Hesse, 1972
 Underfamilien Anomalomydinae Papavero & Wilcox, 1974 - Australia
 Slekten Anomalomydas Papavero & Wilcox, 1974
 Underfamilien Apiophorinae Papavero & Wilcox, 1974
 Slekten Apiophora Philippi, 1865
 Slekten Eumydas Wilcox & Papavero, 1971
 Slekten Midacritus Séguy, 1939
 Slekten Miltinus Gerstäcker, 1868 - Australia
 Slekten Paramydas Carrera & d'Andretta, 1948
 Underfamilien Cacatuopyginae Papavero & Wilcox, 1974
 Slekten Cacatuopyga  Papavero & Wilcox, 1974
 Slekten Charimydas   Bowden, 1984
 Underfamilien Leptomydinae Papavero & Wilcox, 1974 – den artsrikeste underfamilien
 Slekten Eremomidas Semenov, 1896
 Slekten Hessemydas  Kondratieff, Carr & Irwin, 2005
 Slekten Leptomydas Gerstäcker, 1863  – flere arter i Sør-Europa
 Slekten Nemomydas Curran, 1934 - Nord-Amerika
 Slekten Plyomydas Wilcox & Papavero, 1971
 Slekten Pseudonomoneura  Bequaert, 1961 - Nord-Amerika
 Underfamilien Rhopaliinae Wilcox & Papavero, 1971
 Slekten Perissocerus  Gerstäcker, 1868
 Slekten Pseudorhopalia  Wilcox & Papavero, 1971
 Slekten Rhopalia  Macquart, 1839
 Slekten Rhopaliana   Séguy, 1934
 Underfamilien Raphiomidinae Papavero & Wilcox, 1974  – ørkenstrøk i Nord-Amerika, før regnet til Apioceridae
 Slekten Rhaphiomidas Osten Sacken, 1877
 Underfamilien Megascelinae Cazier, 1941  – før regnet til Apioceridae
 Slekten Megascelus Philippi, 1865
 Slekten Neorhaphiomidas  Norris, 1936 - Australia
 Slekten Tongamya Stuckenberg, 1966

 Kilder 
 Richter, V.A. 1997. Family Mydidae. I: Papp, L. og Darvas, B. (red.): Contributions to a Manual of Palaearctic Diptera. 2: 539-547. Science Herald, Budapest.
 Wilcox, J. 1981. Mydidae. I: McAlpine, J.F. m.fl. (red.): Manual of Nearctic Diptera. 1: 533-540. Agriculture Canada, Ottawa.

 Eksterne lenker 

 Torsten Dikow's hjemmeside om Mydidae

Kategori:Fluer