Islandsk fårehund

Islandsk fårehund (FCI #289) er en mellomstor spisshund med røtter i Norden og Storbritannia. På islandsk heter den íslenskur fjárhundur. Islandsk fårehund er også Islands nasjonalhund.

På 1800-tallet ble det importert en del islandshund til Norge og blandet med eksisterende gårdshunder. På 1920-foreslo Jon Sæland å gi islandshunden status som norsk buhund.

 Opprinnelse og alder 
Mange liker å hevde at denne hunden ble ført til Island av skandinaviske vikinger på 800-tallet, men det medfører neppe riktighet. At den har et stamtre som er sterkt knyttet til de gamle skandinaviske spisshundene er nok mer korrekt, for de hundene vikingene førte til Island, har nok blandet seg med andre hunder som kom dit fra andre strøk. Noen mener den har en felles stamfar med norsk buhund.

På 1800-tallet var rasen i så dårlig forfatning, etter en valpesykeepidemi på øya, at den nesten forsvant, men noen engelske oppdrettere klarte å redde den. Denne redningsoperasjonen har imidlertid ført til at dagens islandshunder må kunne sies å være et resultat av avl mot slutten av 1800-tallet og på begynnelsen av 1900-tallet. Rasen ble anerkjent i Danmark så tidlig som i 1898, men den er ikke særlig tallrik noen steder i verden.

 Utseende, anatomi og fysikk 
Islandsk fårhund er ikke en like homogen hunderase som mange andre raser, men snarere en landrase. Den finnes i flere lokale varianter, som sett sammen kan se ganske ulike ut.

Islandsk fårehund har en relativt kraftig og kort kropp, som ikke må være for tung. Halsen er kraftig og hodeformen kileformet med spiss snute og tydelig markert stopp. Ørene er brede ved basen, triangulære og stående. Brystkassen er bred og dyp og buklinjen godt opptrukket. Muskuløse lemmer og runde labber. Bakbeina har dobbeltsporer. Halen er middels lang og bæres ringlet over ryggen.

Pelsen er middels kort eller lang. Lengre rundt halsen, bak på lårene og på undersiden av halen. Forholdsvis kort på hodet og lemmene. I kulde utvikles ullaktig myk underull, avhengig av hvor kaldt det blir. Pelsfargen er gjerne hjortebrun eller gyllenbrun med islett av lyser brunt og sorte hårspisser. Alle farger er tillatt, men det er ønskelig at en farge er dominerende. Hvitt bless, hvite tegninger på bryst og krave, på hale spiss, ben og tær opptrer hyppig. Sorte(tricolor) har tegninger som nevnt over samt gjerne tan fargede tegninger på kinn, over øynene og på bena.  Hvitt bør ikke være den dominerende fargen.

Ideal høyde på hannhunder er 46 cm i skulderhøyde og veier normalt 13–20 kg. Ideal høyde på tispene 42 cm i skulderhøyde og veier normalt 10–15 kg.

 Bruksområde 
Islandsk fårehund har tradisjonelt vært oppdrettet som brukshund, og da spesielt som gjeterhund og vokterhund for sau og islandshest. Den har i alle år vært regnet som en ypperlig gårdshund med fremragende instinkter som vakthund. Den er modig, aktiv og arbeidsom. Rasen har også egenskaper som familiehund.

 Lynne og væremåte 
Islandsk fårehund er en vennlig, leken og sosial hund, som blir like glad i alle i familien. Den regnes som tillitsfull og vennlig med mennesker. Som rase passer den best i en aktiv familie, som vet å gi den nok mosjon og oppgaver. Den er lærevillig og egner seg godt til f.eks agility. Den vil neppe trives særlig godt som innehund. Heller ikke bør den være et typisk valg for en familie med små barn, om en da ikke bor på gård og har bruk for en arbeidshund.

 Helse 
Den Islandske Fårehunden er en usedvanlig sunn og robust hund. Rasen har ikke de helsemessige problemer som mange andre raser må kjempe med. Den bevarer sin vitalitet opp i en høy alder 13 – 14 år er ikke uvanlig.

 Se også 
 Nordiske hunderaser
 Islandske hunderaser

 Referanser 

 Eksterne lenker 


Kategori:Hunderaser
Kategori:Island
Kategori:Gårdshunder