Polynevropati

Polynevropati er en sykdom i nervesystemet som arter seg ved sykdomsmanifestasjoner i flere perifere nerver, hvor det kan være en rekke ikke-traumatiske årsaker, blant dem autoimmune sykdommer, genetiske sykdommer, forgiftninger, metabolske sykdommer, infeksjoner og andre systemiske sykdommer. Vanligvis rammer polynevropati flere perifere nerver symmetrisk. De fleste polynevropati-former kan utvikles over uker, måneder eller år, i motsetning til Guillain-Barrés syndrom, hvor progresjonen er langt hurtigere.

 Synonymer 
Polynevropati omtales også som polynevritt, perifer nevropati, nervebetennelse.

Forekomst
Forekomsten i befolkningen generelt er funnet å være 2-3%, men blant personer over 55 år var den 8%. Disse tallene inkluderer ikke skader på de perifere nervene.

 Epidemiologi 
Polynevropati forekommer hyppig og er et viktig sykdomskompleks. Det finnes en lang rekke forskjellige former for polynevropati, de mest hyppigst forekommende er diabetes polynevropati og alkoholisk polynevropati.

 Etiologi 
Det er mange forskjellige årsaker til polynevropati, og sykdomsvariantene inndeles gjerne etter etiologi. Det er fortsatt en stor andel av pasientene hvor man ikke er i stand til å avklare årsaksforholdene, denne gruppen omtales som kryptogen polynevropati.

 Systematisering 
Polynevropati kan klassifiseres på forskjellige vis:

Akutt vs. kronisk
histopatologiske trekk
axonal eller demyeliniserende sykdom
Nevrofysiologiske trekk

En etiologisk klassifikasjon er vanligvis den mest anvendbare i klinisk praksis:
Metabolske sykdommer
Diabetes mellitus
Uremi
Lever-cirrhose
Urinsyregikt
Hypotyreose
Feilernæring
Vitamin B12-malabsorpsjon
Dysproteinemi eller paraproteinemi
Polynevropati sekundært til malabsorpsjon
Arvelig polynevropati
Charcot-Marie-Tooths sykdom
Primær demyelinisering
Autoimmun sykdom
Guillain Barrés syndrom
Polynevropati sekundært til infeksjoner
Difteri (via toksinet)
Poliomyelitt
Polynevropati sekundært til arterielle sykdommer
Polynevropati sekundært til eksogene forgiftninger
Polynevropati andre årsaker
Serogene årsaker
Kreft-sykdommer
Sarkoidose

 Patogenese, patofysiologi, patologisk anatomi 

Det er to former for degenerasjon av nervefibrene:
aksonal degenerasjon som følge av skade på nervecellen (akson eller kropp)
Etter en infeksjon (f.eks. poliomyelitt)
Traumatisk
paranodal og segmental demyelinisering
Primær (f.eks. Guillain-Barrés syndrom)
Sekundær ved skade på aksonet

 Symptomer og tegn 
De viktigste symptomer og tegn ved polynevropati, uavhengig av årsak er:

Parestesier og andre sensoriske forstyrrelser
Polynevropati debuterer gjerne med parestesier og andre sensoriske forstyrrelser, som ofte starter distalt og symmetrisk i benene, gjerne med en distribusjon som kan beskrives som ''sokke-hanske distribusjon. Et meget alminnelig funn ved polynevropati er tap av distal vibrasjonssans og to-punktsdiskriminasjonsans.
Motoriske forstyrrelser
De motoriske forstyrrelser, hvis de overhodet oppstår, opptrer gjerne senere i sykdomsforløpet. De starter vanligvis symmetrisk i benene, hovedsakelig i fotens og tærnes dorsifleksorer, noen ganger senere spredning til hendene. En kan ofte se atrofi av muskulatur i tibialis anterior og interossei.
Arefleksi
Fraværende eller svekkede dype senereflekser er i praksis et obligatorisk tegn ved polynevropati. Achilles-refleksen forsvinner først, etterfulgt av patellar-refleksen eller refleksene i armene. 
Trofiske forstyrrelser
Endret trofikk ses alltid ved polynevropati, hvor det i tillegg til atrofi av muskulatur kan ses redusert svette, en tærr glatt hud, trofiske sår (spesielt under fotsålene, gjerne ved diabetisk polynevropati)
Lokal ømhet over nerver ved dyp kompresjon
Dette er et vanlig tegn, spesielt på leggen.
Ataksi.
Alvorlig sensorisk tap ledsages av ataksi.

 Diagnostikk 

 Klinisk undersøkelse 
En allmenn klinisk undersøkelse, sammen med anamnese, er ofte nok til å avklare etiologien ved polynevropati.

 Elektrofysiologiske undersøkelser 
 Elektromyografi 
En undersøkelse som kalles elektromyografi vil kunne demonstrere denervering av muskulaturen, ofte allerede tidlig i sykdomsforløpet, og kan brukes til å avgrense polynevropati fra myopatier.

 Nevrografi 
Metoden nevrografi brukes til å måle ledningshastighet i sensoriske og motorisk nervebaner i perifere nerver. Sensorisk påvirkning er til stede i veldig tidlige stadier av sykdommen. Motorisk påvirkning kan også være betydelig påvirket, selv om biopsi-undersøkelser kun viser diskrete forandringer i myelin-skjedene. Ved å undersøke breddevariasjon i distribusjonen av ledningshastighetene kan man øke sensitiviteten ved undersøkelsen. Denne teknikken kan også brukes til å avgrense polynevropati fra polyradikulitt.

 Somatosensorisk evokerte potensialer 
Undersøkelse av somatosensorisk evokerte potensialer brukes til å påvise affeksjon av bakstrengene i ryggmargen.

 Nerve-biopsi 
Ved å foreta en biopsi av muskulaturen kan man avdekke om det har utviklet seg nevrogen muskelatrofi eller vaskulitt-forandringer.

 Undersøkelse av cerebrospinalvæske 
Lumbalpunksjon og undersøkelse av cerebrospinalvæske gir sjelden tilleggsinformasjon, i det man vanligvis finner normale forhold i cerebrospinalvæsken, eventuelt uspesifikk forhøyet protein-innhold, f.eks. ved diabetisk polynevropati og Refsums sykdom.

 Blodprøver 
Senkningsreaksjon (SR): man kan se forhøyet SR ved kollagenoser, inflammatoriske sykdommer, kreftsykdommer og dys- og paraproteinemi

Hematologiske blodprøver kan være nyttig ved inflammatoriske sykdommer, blyforgiftning, leukocytoser og polycytemi

Blodsukker, langtidsblodsukker kan undersøkes for å påvise eventuell diabetisk polynevropati

Urinstoff, kreatinin kan undersøkes for å påvise eventuell uremi

Leverfunksjonsprøver brukes til å påvise leversykdommer som gir polynevropati, koagulopati og alkoholisme (alkoholisk polynevropati)

Skjoldbruskkjertelfunksjon undersøkes for å påvise eventuell hypotyreose

Vitaminer (Vitamin B12, folat, tiamin, Vitamin E) undersøkes for å påvise eventuell malabsorpsjon og ernæringssykdommer
Schillings prøve foretas for å påvise (delvis) behandlet vitamin B12-mangel

Porfyriner
Revmatoid faktor (RF), antinukleære antistoffer, sirkulerende immunkomplekser: revmatoid artritt, kollagenoser

Fytansyre undersøkes for å påvise om pasienten lider av Refsums sykdom
 Behandling, prognose  
Behandling og prognose avhenger av den angjeldende polynevropatis etiologi. Behandlingen kan være målrettet mot årsaken til sykdommen (f.eks. bedre metabolsk kontroll ved diabetes mellitus), eller symptomrettet (f.eks. smertestillende).

Referanser

Se også
Mononevropati

Eksterne lenker
 Merck Manual oversikt
 Diagram Diagnosis page 
 Wash U. Neuro website
 Diskusjoner om diabetisk polynevropati

Kategori:Sykdommer i nervesystemet