Demeter

Demeter (attisk gresk: Δημήτηρ, Dēmētēr; dorisk gresk: Δαμάτηρ, Dāmātēr; betydning «Moder Jord» eller muligens «fordelingsmor») er i gresk mytologi fruktbarhetsgudinne, særskilt for kornhøst og jordbruk, men med innflytelse på religiøse lover og ritualer, spesielt gjennom de eleusinske mysterier som var sentrert rundt henne og datteren Persefone. Demeters kulttitler var blant annet Sito (gresk: σίτος, «hvete») som korngudinne;Eustathios fra Thessalonike, skolia (kommentar) hos Homer, 265. og Thesmoforos (θεσμός, thesmos: «guddommelig ordre», «uskrevet lov») som kjennetegn på det organiserte jordbrukssamfunnet.Themis var en oldtidsgudinne, legemliggjørelsen av guddommelig orden, lov. Hun organiserte samfunn og sosial orden: Finley, M.I. (1978): The World of Odysseus, Viking Press, s. 78 note 82

Demeter var datter av Kronos og Rhea, og søster til Hestia, Hera, Hades, Poseidon og Zevs. I de homeriske hymner påkalles hun som «den som fører frem årstidene», noe som tyder på at hun kan ha blitt dyrket før de tolv olympiske guder i det olympiske pantheon.Nilsson, Martin P. (1940): Greek Popular Religion, s.45: «Vi har et dokument om den eleusinske kult som er eldre og mer omfattende enn noen annen gresk kult, først og fremst er den homeriske hymnen til Demeter satt sammen i Attika før Eleusis var innført i den athenske stat, ikke senere enn slutten av det 7. århundre f.Kr. Vi vet at grunnlaget for de eleusinske mysterier var en eldre jordbrukskult som ble feiret i midten av måneden Boedromion (rundt oktober) og er i nær slekt med Thesmoforia, en høstsåingsfest feiret av kvinnene mindre enn en måned senere. Jeg trenger ikke dvele ved denne forbindelsen som er etablert av interne bevis i tillegg til direkte informasjon.» I skrifttavler på mykensk gresk i skriftspråket linear B datert til 1400–1200 f.Kr., funnet ved Pylos, nevnes «de to herskerinnene og kongen», noe som kan være en henvisning til Demeter, Persefone og Poseidon.Chadwick, John (1976): The Mycenean World. Cambridge University PressMylonas, George (1966): Mycenae and the Mycenean age, Princeton University Press, s. 159: «Wa-na-ssoi, wa-na-ka-te, (til de to dronninger og kongen). Wanax passer best på Poseidon, den særskilte guddom på Pylos. Identiteten til de to gudinnene tiltalt som wanassoi, er ikke sikker» Hennes romerske parallell er korngudinnen Ceres.Larousse Desk Reference Encyclopedia, The Book People, Haydock, 1995, s. 215. Demeter og Persefone (også kalt for kore, dvs. «pike», «datter»κόρη (kóri̱), oversatt) ble vanligvis påkalt som to theo, «de to gudinnene».

Demeter virker som en sammensmelting av en før-hellensk underverden-gudinne og en mesopotamisk korngudinne, som fortvilt leter etter sin datter Persefone hun har fått med sin bror Zevs. Piken er bortført av enda en av morens brødre, Hades, som har tvunget henne med seg ned i sitt dødsrike. Overfallet på Persefone fører til at alle vekster dør; en parallell til det som fortelles om forsvinningen til den hettittiske fruktbarhetsguden Telepinu,Michael Grant (1914–2004): The rise of the Greeks, New York 1987,  (s. 44) sønn av stormguden Taru. Da Telepinu falt i så dyp søvn at plantene vokste over ham og dekket ham til, sovnet også verden. Ilden brant ikke; dyrene fikk ikke avkom; kornet vokste ikke; det brøt ut hungersnød, og selv gudene fikk panikk da verden visnet bort. Først da Telepinu vendte tilbake, ordnet alt seg.Myten om Telepinu, maricopa.edu]</ref>

Demeters hovedmyte er forholdet til datteren Persefone hun hadde med Zevs. Da Hades tok Persefone til hustru og ned til sitt dødsrike, ble Demeter så fortvilet at hun nektet å gi avling til menneskene og sulten bredte seg. Menneskenes jamring fikk Zevs til å sende Hermes ned til Hades for å hente henne opp igjen. Hun fikk gå, men måtte være hos Hades en tredjedel av året. Demeter ble veldig glad og ga tilbake avlingene i den perioden hun hadde datteren hos seg. Dette er grunnlaget for årstidene. I henhold til den athenske retorikeren Isokrates, var de fremste gavene som Demeter ga menneskene: korn, for det gjorde dem forskjellig fra ville dyr; og mysteriene som gav mennesket høyere håp i dette livet og etterlivet.Isokrates: Panegyricus 4.28

 Etymologi 
Demeters vesen som modergudinne er identifisert i det andre element av navnet hennes, -meter (μήτηρ), avledet fra urindoeuropeiske *méh₂tēr (mor).«mother», Online Etymology Dictionary I antikken ble det fremmet ulike forklaringer vedrørende det første elementer på navnet hennes. Det er mulig at Da (Δᾶ) (som ble attisk De (Δῆ)) er den doriske formen av Ge (Γῆ), «jord», det gamle navnet av en ktonisk jordgudinne, og at Demeter er ganske enkelt «Moder Jord».«Demeter», Online Etymology Dictionary Denne roten opptrer også i Linear B-inskripsjonen E-ne-si-da-o-ne, «jord-ryster» (den som skaper jordskjelv) som et aspekt av guden Poseidon.Adams, John Paul: Mycenean divinities. List of handouts for California State University Classics 315. Imidlertid er dā ikke så enkelt lik/tilsvarende med «jord», i henhold til lingvisten John Chadwick.Chadwick, John (1976): The Mycenaean World, Cambridge University Press, s. 87: "Every Greek was aware of the maternal functions of Demeter; if her name bore the slightest resemblance to the Greek word for 'mother', it would inevitably have been deformed to emphasize that resemblance. [...] How did it escape transformation into *Gāmātēr, a name transparent to any Greek speaker?" Sammenlign med den latinske transformasjon Iuppiter og Diespiter vis-à-vis *Deus pater.

Elementet De- kan være forbundet med Deo, et tilnavn til Demeter,Orfiske hymne 40 til Demeter, oversatt av Thomas Taylor: «O universal mother Deo famed, august, the source of wealth and various names». antagelig avledet fra det kretiske ordet dea (δηά), jonisk zeia (ζειά), i betydningen «bygg», slik at hun er «Kornmoderen», og den som generelt gir liv.Nilsson, Martin (1970): Geschichte der Griechischen Religion, bind I (JStor), Verlag C.H.Beck, s 461-462. Arkadisk kult til Demeter knytter henne til en mannlig guddom (gresk: Πάρεδρος, Paredros), som fulgte Den store gudinne og har blitt tolket som en mulig erstatning for Poseidon. Demeter kan derfor være beslektet med en minoisk Store gudinne.Nilsson (1970), s. 444

Et alternativ, urindoeuropeisk etymologi kommer via hennes epiteter som Potnia og Despoina; hvor Des- representerte en avledning av urindoeuropeisk *dem («hus», «kuppel») og Demeter er «mor av huset» (fra urindoeuropeisk *dems-méh₂tēr).Frisk, Hjalmar (1960 ): Griechisches Etymological Woerterbuch. Oppslagsord 1271, French & European Pubns

 Korngudinne 
Demeter nevnes så vidt av Homer, som i Odysseen omtaler at hun forelsket seg i Iasion;[https://classics.mit.edu/Homer/odyssey.mb.txt Homer: Odyssey, book V:] «So again when Ceres (Demeter) fell in love with Iasion» i mysteriene på Samothrake var han gemalen hennes.<ref>[https://www.theoi.com/Georgikos/Iasion.html «Iasion», theoi.com Sin plass i gresk mytologi fikk hun hos Hesiod og i Demeterhymnen, der skildringen utvilsomt påvirkes av hevd og praksis ved de eleusinske mysterier. I kunsten kjennes hun på sine attributter - et septer og kornaks, eller et helt overflødighetshorn, eller symboler fra kulten hennes i Eleusis, en fakkel og offerdyret gris. Overleveringer tyder på at hun som jordgudinne også hadde en opprinnelig funksjon som dødsrikets gudinne, en rolle senere overtatt av datteren Persefone.«Demeter», Salmonsens; hentet fra Wayback Machine</ref> I Demeterhymnen skildres hun som blond.<ref>[https://web.archive.org/web/20141010140456/http://www.uh.edu/%7Ecldue/texts/demeter.html Demeterhymnen, linje 279 og 302; hentet fra Wayback Machine] 

Hos Hesiod bidrar bønn og påkallelser til Zevs-Khthonios (den ktoniske Zevs) og Demeter til å sikre en god avling.Hesiod: Arbeid og dager, 465 Demeters emblem er valmuen, en skinnende rød blomst som vokser blant byggkornet.Graves, Robert (1960): Greek Gods and Heroes. Dell Laurel-Leaf.

I Hesiods Theogonien er Demeter datter av Kronos og Rhea. I bryllupet til Kadmos og Harmonia lokket Demeter Iasion bort fra de andre festdeltagerne. De hadde samleie i en pløyd åker på Kreta, og hun fødte deretter en sønn, Plutos.Odysseen, femte sang, 125; Theogonien 969 ff. Persefone var datteren Demeter fikk med sin bror Zevs; piken ble bortført og gjort til dronning over underverdenen.Hesiod: Theogonien 912; Andre homeriske hymne til Demeter; Pausanias: Beskrivelse av Hellas 8.37.9

 Demeter og kong Pyrrhos 
Kong Pyrrhos av Epirus ble ifølge Pausanias såret i hodet da han angrep Argos. Angivelig ble han skadet av en teglstein kastet av en kvinne, men folk i Argos mente nok at dette var Demeter som hadde tatt skikkelse av en vanlig kvinne. Orakelet beordret at det ble oppført en helligdom for gudinnen der Pyrrhos døde, og der ble han angivelig begravet. Ifølge Pausanias ble Pyrrhos' bronseskjold hengt opp over inngangsdøren til helligdommen.«Demeters vrede: Pyrrhos», theoi.com; hentet fra Wayback Machine]</ref>

 Demeter og sirenene 
Sirenene ble forvandlet til fuglelignede uhyrer av Demeter; angivelig som en forbannelse fordi de nektet å hjelpe henne da hun lette etter Persefone. Ifølge Apollonios Rhodios i Argonautica hadde sirenene vært Persefones kammerpiker før hun ble bortført. I Ovids versjon lette sirenene forgjeves etter henne, og ba gudene om vinger til hjelp. Så fikk de gylne fjær, men beholdt de søte pikeansiktene sine og menneskestemmen.<ref>[https://web.archive.org/web/20201127013431/https://www.theoi.com/Olympios/DemeterWrath.html «The sirens», theoi.com; hentet fra Wayback Machine

 Demeter og kong Erysikhthon 
Kong Erysikhthon («Jordspalteren», «Jordsplitteren») av Athen fikk hogd ned alle trærne i Demeters hellige lund. Men en diger eik der nektet mennene å hogge ned, for den var dekket med kranser, en for hver bønn Demeter hadde svart på. Erysikhthon grep da selv en øks og felte eiken, slik at han tok livet av dryaden som bodde i treet. Dryadens siste ord var en forbannelse over ham. Demeter hørte ordene og påkalte Limos, ånden for umettelig sult, som tok bolig i magen på Erysikhthon. Nå ble sulten hans bare verre om han spiste, og han solgte alt han eide for å kjøpe mer mat, men til ingen nytte. Til sist solgte han sin egen datter Mestra som slave. Poseidon gjorde henne til hamløper, så hun slapp unna; men faren hennes benyttet da evnen hennes til hamskifte til å selge henne flere ganger. Omsider åt han seg selv i sin hunger, så ingenting var tilbake av ham.Ovid: Metamorfoser VIII, 738-87

 Festivaler og kulter 
 Se hovedartikler, De eleusinske mysterier og Thesmoforia
Demeters to fremste festivaler var hellige mysterier. Hennes høstfestival Thesmoforia ble feiret over hele den greske verden og var reservert for kvinner.Benko, Stephen (2004): The virgin goddess: studies in the pagan and Christian roots of mariology, BRILL, note 111 på s. 63-64, og s. 175. De eleusinske mysterier var derimot åpne for innvidde av begge kjønn og alle samfunnsklasser. I hjertet av begge festivaler var mytene om Demeter som moren og Persefone som datteren - kore (gresk: «datter», «pike») og parthenos (gresk: «jomfru»).

 Myter 
 Demeter og Persefone 
Demeters jomfrudatter Persefone ble bortført og fraktet til underverdenen av Hades. Uten opphør søkte Demeter etter henne, fordypet i sitt tap og sin sorg. Årstidene stoppet opp; alt levende begynte de å visne.Kerenyi, Karl (1951): The Gods of the Greeks, s. 232-241 og notene 784-798. I frykt for at alt liv ville dø ut, sendte Zevs sin budbringer Hermes til underverdenen for å hente Persefone. Hades gikk med på å sette henne fri, men ga henne et granateple i håp om at hun kom til å spise frøene, for da måtte hun tilbringe en tredjedel av året hos ham, enten de tørre middelhavssomrene når plantelivet trues av tørke,Som hos Burkert, Walter (1985): Greek Religion, Harvard, s. 160. eller høst og vinter.Som hos Porfyrios Myten finnes i flere varianter. I Den homeriske hymnen til Demeter hjalp Hekate Demeter med å lete etter Persefone, og ble senere hennes ledsager i underverdenen.Homer Hymn to Demeter, overs. til engelsk av Gregory Nagy, linene 50-60, 438-440. I en annen versjon spiste Persefone villig og i hemmelighet frøene fra granateplet for å narre Hades, men det ble oppdaget, og hun måtte bli værende. I alle versjonene er Persefone i underverdenen når naturen i Hellas stagnerer, og vender tilbake når alt våkner til liv om våren. Demeters nedstigning for å hente Persefone opp fra underverdenen er knyttet til de eleusinske mysterier.

Demeter og Persefone ble vanligvis omtalt som:Nilsson, Martin (1967): Die Geschichte der Griechische Religion, s. 463, 477
 «Gudinnene», ofte adskilt som «den eldre» og «den yngre» i Eleusis.
 «Demeterne», på Rhodos og Sparta.
 «Thesmoforoi», antagelig i betydningen «lovgiverne», i Thesmoforia
 «De store gudinnene», i Arkadia.
 «Herskerinnene», i Arkadia.Pausanias: Beskrivelse av Hellas, 5.15.4, 5, 6
 «Dronningene», (wa-na-ssoi) i mykenske Pylos 

Myten om bortførelsen av Persefone synes å være av gammel opprinnelse, kanskje dens opphav er førgresk. I den greske versjonen representerer Ploutos (πλούτος = rikdom) kornets rikdom som ble lagret i underjordiske siloer eller keramiske krukker (pithoi). Tilsvarende pithoi i oldtidens gravpraksis ble knyttet til Persefone, underverdenens dronning. Ved høstens begynnelse, når kornet fra den gamle avling ble lagt ut på markene, steg hun opp fra de døde og ble gjenforent med sin mor Demeter når den gamle avlingen ble forent med den nye.Nilsson, Martin: Greek Popular Religion, s 48-50

Ut fra den personlige mytologitolkningen til Robert Graves er Persefone ikke bare en yngre utgave av Demeter,Tanken at Kore (jomfruen) ikke er Demeters datter, men en yngre utgave av Demeter selv, har blitt diskutert før Graves, se Farnell, Lewis Richard (1896): The Cults of the Greek States, bind 3, p.121 hun hører også til blant de trefoldige gudinnene, en guddommelig treenighet bestående av Kore (den yngste, jomfruen, symbolisert av det grønne, spirende kornet); Persefone (i midten, nymfen, symbolisert av det modne kornet, klart til å bli høstet); og Hekate (den eldste, den innhøstede avlingen). Det reduserer Demeters rolle til å være en av en gruppe på tre. Før Persefone ble ført bort av Hades ble hun kalt for Kore, men straks hun var en del av underverdenen, ble hun Persefone («hun som fører til ødeleggelse»).Graves, Robert (1990): The Greek Myths. Penguin. ISBN 0-14-001026-2. 24. s.94–95.

 Demeter ved Eleusis 
Demeters leting etter sin datter tok henne til palasset til Keleos, konge av Eleusis i Attika. Hun tok formen til en gammel kvinne og spurte kongen om ly. Han tok henne inn som pleier for sine sønner med Metanira, Demofon og Triptolemos. For å belønne Keleos' vennlighet og sjenerøsitet, planla Demeter å gjøre Demofon udødelig; i hemmelighet salvet hun gutten med ambrosia og la ham på varmen i ildstedet som gradvis brente vekk hans dødelige jeg. Da kom Metanira inn, oppdaget sønnen i flammene og skrek ut av redsel. Demeter oppga forsøket og isteden lærte hun Triptolemos opp i hemmelighetene i agrikultur, og han lærte andre om det samme, og således lærte menneskeheten om hvordan å plante, så og høste jordens grøde. Myten har flere versjoner; en del er knyttet til figurer som Eleusis (den eponymiske helten av Eleusis), Raros (den eponymiske helten av de rariske marker utenfor Eleusis), og Trokhilos (helten som beskyttet den hellige møllehjul). Demofon-elementet kan være basert på en tidligere folkeeventyr.Nilsson (1940), s. 50: «The Demophon story in Eleusis is based on an older folk-tale motif which has nothing to do with the Eleusinian Cult. It is introduced in order to let Demeter reveal herself in her divine shape».

 Demeter og Poseidon 
Navene til Demeter og Poseidon opptrer i de tidligste innrisningene i Linear B-skriften som er funnet ved mykenske Pylos. E-NE-SI-DA-O-NE («jord-rysteren») for Poseidon og  SI-TO PO-TI-NI-JA, som sannsynligvis var relatert til Demeter.Mylonas, George (1966): Mycenae and the Mycenean world. Princeton University Press, s. 159

I mytene i isolerte Arkadia i sørlige Hellas er Despoina en datter av Demeter og Poseidon Hippios. Disse mytene synes å være knyttet til de første gresktalende folkene som kom nordfra i bronsealderen. Poseidon representerer en elveånd fra underverden og han opptrer som en hest, slik som det er i flere nordeuropeiske sagn. Han forfølger Demeter, hun i form av en hoppe, og foreningen av dem av dem resulterer i en datter som opprinnelig også formen av en hoppe. Demeter og Despoina var nært tilknyttet vannkilder og dyr, knyttet til Poseidon som en gud for vann og særlig med dyrenes herskerinne, Artemis, nymfenes gudinne.

I fortellingen om Demeter som en hoppegudinne forfulgt av Poseidon, skjulte hun seg fra ham blant hestene til kong Onkios, men kunne ikke avsløre sin guddommelighet. I form av en hingst søkte Poseidon henne opp og fanget henne. Demeter var rasende (erinys) over Poseidons overgrep; i denne rasende formen er hun kjent som Demeter Erinys. Men hun vasket vekk sitt raseri i elven Ladon, og ble da Demeter Lousia, den «badende Demeter».Andre rituelt badende gudinner var Argive Hera og Kybele; Afrodite fornyet sine egne krefter ved å vaske seg i havet. «I hennes allianse med Poseidon», skrev Károly Kerényi,Kerenyi, Karl (1951): The Gods of the Greeks, s. 85. «var hun Jorden som bærer planter og dyr, og kunne derfor ta formen til et kornaks eller en hoppe.» Hun fødte datteren Despoina (Δέσποινα, «Herskerinnen»), et navn som ikke skulle nevnes utenfor de arkadiske mysterierKerenyi, Karl (1967): Eleusis: Archetypal Image of Mother and Daughter, Princeton University Press, 31f, omtaler Pausanias, viii.37.9. «In Arcadia she was also a second goddess in the Mysteries of her daughter, the unnameable, who was invoked only as 'Despoina', the 'Mistress'» og en hest med svart man og hale ved navn Arion.

I Arkadia ble Demeter i form av en hoppe dyrket inn i historisk tid. Hennes xoanon (trebilde) av Figaleia viser hvordan den lokale kulten tolket henne: en medusalignende type i form av en hests hode og med slanger som hår. Hun holdt en due og delfin, antagelig var det attributter for hennes makt over luft og vann.Jeffery, L. H. (1976): Archaic Greece: The Greek city states c.800-500 B.C, Ernest Benn Limited, ISBN 0-510-03271-0, s. 23

 Titler og funksjoner 
Demeters epiteter viser hennes mange religiøse funksjoner. Hun var «Kornmoderen» som velsignet de som høstet avlingene. En del kulter tolker henne som «Jordmoderen». Demeter kan være knyttet til gudinnekulter på minoiske Kreta, og legemliggjøre aspekter av førgreske Store gudinne. Hennes andre epiteter i forskjellige sammenhenger var:

 Aganippe («hoppen som ødelegger nådig», «Natt-hoppen»)
 Potnia («elskerinne») i Den homeriske hymne til Demeter. Særlig Hera, men også Artemis og Athene, er også tiltalt som «potnia».
 Despoina («husets herskerinne»), et gresk ord tilsvarende til det mykenske potnia. Denne tittelen ble også gitt til Persefone, Afrodite og Hekate.
 Thesmophoros (antagelig «lovgivere»), en rolle som også knytter henne til en enda eldre gudinne Themis, avledet fra thesmos, den uskrevne lov,Jeffery, L. H. (1976): Archaic Greece: The Greek city states c.800-500 B.C, Ernest Benn Limited, ISBN 0-510-03271-0, s. 42 ikke den politiske lov, men den naturlige. Denne tittelen var knyttet til den årlige kvinnefestivalen Thesmoforia.
 Erinyer («uforsonlig»)Pausanias 8.25.50 med en funksjon som den hevnende Dike («Rettferdighet»), gudinne av moralsk rettferdighet basert regler innenfor skikk og bruk som representerer guddommelig gjengjeldelse,Bowra, C.M. (1957): The Greek Experience, s. 87, 169 og erinyere, kvinnelige arkaiske ktoniske guddommer for hevn og uforsonlig krefter for gjengjeldelse og straff.
 Khloe («det grønne skudd»),Pausanias 1.22.3 for hennes makt over fruktbarhet og evig ungdom, det samme gjør Khthonia.
 Khthonia («i bakken»), Ktoniske Demeter i Sparta.Pausanias 3.14.5
 Anesidora («sender opp gaver fra jorda»)Pausanias 1.31.4 benyttet av Pausanias, men finnes også skrevet på en attisk keramikk som et navn for Pandora på hennes krukke.Anesidora: skrevet mot hennes svartfigur på hvit bakgrunn av en kylix (drikkeskål) fra Nola, ca 470–460 f.Kr. (British Museum on-line catalogue entry )
 Europa («bredt ansikt eller øyne») ved Lebadaia i Boiotia. Hun var pleieren av Trofonios som en khlotonisk kult og orakel ble viet til.Pausanias 9.39.2-5
 Kidaria («dans») κίδαρις, kidaris Athenaios 14.631d. Se Vernant, Jean Pierre (1991): Mortals and Immortals, Princeton University Press, s. 131 i mysteriene i Feneos i Arkadia Pausanias 8.13.13 hvor presten satte på seg en maske av Demeter som ble lagret på et hemmelig sted. Det synes som om kulten var knyttet til underverden og en agrarisk magi.Nilsson, Martin (1967): Die Geschichte der Griechiesche Religion, bind I, s. 477-478.

Demeter kunne også bli påkalt i skikkelse av:
 Maloforos («eplebærer» eller «sauebærer»)Pausanias 1.44.3
 Lusia («badende»)Pausanias 8.25.8
 Thermasia («varme»)Pausanias 2.34.6
 Akhaia, navnet som hun ble tilbedt under i Athen av gefyraiene (boiotere av syrisk eller fønikisk opphav som hadde flyttet fra Boiotia).Herodotos, v. 61; Plutark: Isis et Osiris, s. 378, dSmith, William (1867): «Achaea (1)»    i: Rachel, William: Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology 1. Boston. s. 8

I tillegg husket Theokritos at Demeter hadde en tidligere rolle:
For grekerne var Demeter fremdeles en valmuegudinne
Bærende på trinser og valmuer i begge henderTheokritos: Idyll vii.157

En minoisk statuett av leire, i dag oppbevart på museet i Heraklion på Kreta, forestiller en valmuegudinne som bærer kapsler av frø, kilde til næring og narkose, i sin tiara.Kerenyi, Karl (1976): Eleusis, fig 15 Det virker sannsynlig at Modergudinnen under navnene Rhea og Demeter brakte valmuen med seg fra sin kretiske kult til Eleusis, og det er sikkert at kulten fikk fremstilt opium av valmue.Kerenyi, Karl (1976): Eleusis, s. 24

 Kultsteder 
De fremste kjente kultsteder for Demeter er Eleusis i Attika, Megara i Attika, Lerna i Peloponnes, Munykia i Pireus, i Korint, på den hellige øya Dilos, i joniske Priene på kysten av Anatolia, Akragas på Sicilia, Iasos på Antolia, Pergamon i Mysia (Anatolia), Selinos på Sicilia, Tegea i Peloponnes, Thorikos i sørlige Attika, Dion i Makedonia,Cohen, A. (2010): Art in the Era of Alexander the Great: Paradigms of Manhood and Their Cultural Traditions, Cambridge University Press, s. 213. Lykosura i Arkadia, Mesembria i Trakia, Enna på Sicilia, og øya Samothraki.

Demeter av Mysia hadde en sju dagers lang festival ved Pellené i Arkadia.Pausanias, 7. 27, 9. Pausanias passerte helligdommen til Demeter ved Mysia på vegen fra Mykene til Argos, men alt han kunne trekke ut for å forklare det arkaiske navnet var en myte om en eponymisk Mysios som æret Demeter.Pausanias, 2. 18. 3; 2. 35. 4; 7. 27. 9

 Maker og avkom 
Zevs
Persefone
Poseidon
Despoina
Arion
Iasion
Plutos
Filomelos
Karmanor
Eubuleus
Krysothemis
Triptolemos
Amfithevs I
Okeanos
DmiaHesykhios fra Alexandria, s. v.

 I kunsten 
Demeter ble hyppig framstilt med bilder av høst og avling, inkludert blomster, frukt og korn. Hun ble tidvis også avbildet med sin datter Persefone. Den antikke skulptøren Onatas framstile henne som den svarte Demeter. Hun ble vanligvis ikke framstilt sammen med en make; unntaket er Iasion, ungdommen fra Kreta som lå med Demeter i pløyd åker, og ble ofret deretter — av en sjalu og hevngjerrig Zevs med en lynstråle.

Demeter ble gitt stjernebildet Virgo (Jomfruen) av poeten og astronomen Marcus Manilius i hans latinske verk Astronomica. I stjernebildet Virgo var den klareste stjernen Spica, og i kunsten ble det plassert et hvetestrå i hennes hånd og satt ved siden av stjernebildet Leo (Løven). 1108 Demeter, en hovedbelteasteroide 26 km i diameter, ble oppdaget 1929 av Karl Wilhelm Reinmuth ved i Heidelberg.

 Referanser 

 Litteratur 
 Burkert, Walter (1985): Greek Religion, Harvard University Press.
 Harrison, Jane Ellen (1903): Prolegomena to the Study of Greek Religion 
 Kerenyi, Karl (1967): Eleusis: archetypal image of mother and daughter
 Kerenyi, Karl (1976): Dionysos: Archetypal Image of Indestructible Life
 Nilsson, Martin P. (1940): Greek Popular Religion
 Ruck, Carl A. P. og Staples, Danny (1994): The World of Classical Myth

 Eksterne lenker 

 Teksten Homerisk hymne til Demeter
  «The Political Cosmology of the Homeric Hymn to Demeter»
  «The Sophian Prayer to Demeter»

Kategori:Greske gudinner
Kategori:Jordbruksgudinner
Kategori:Liv-død-gjenfødelsesgudinner

mr:डीमिटर