Ishockey under Vinter-OL 1994

Ishockey under Vinter-OL 1994 ble arrangert fra 12. til 27. februar 1994. Kampene ble spilt i Håkons Hall i Lillehammer og Gjøvik Olympiske Fjellhall i Norge. Tolv lag deltok i ishockeyturneringen fordelt på to grupper med seks lag i hver, der de fire beste lagene i hver gruppe gikk videre til kvartfinalene. Russland var de regjerende olympiske mesterne.Det internasjonale ishockeyforbundet (IIHF) har etterfølgende tilskrevet gullmedaljen til Russland som Sovjetunionens og SUS' etterfølgerstat.  

Sverige vant sitt første OL-gull i ishockey etter at de slo Canada 3–2 i en spennende og dramatisk OL-finale. Svenskene klarte å tvinge kampen til spilleforlengelse ved å utligne til 2−2 med under to minutter igjen av ordinær tid. Etter målløs overtidsperiode måtte en OL-finale for første gang avgjøres med en straffeslagskonkurranse. Sverige vant kampen 3−2 da det 20 år gamle talentet Peter Forsberg satte inn det avgjørende målet med en frekk straffefinte og målvakt Tommy Salo blokkerte Paul Kariyas påfølgende forsøk.

I bronsefinalen vant Finland 4−0 over Russland, som slet med økonomiske problemer og at de fleste av deres beste spillere hadde reist til Nord-Amerika for spill i National Hockey League (NHL).

 Medaljefordeling 
 40px|De olympiske ringer  Ishockey under Vinter-OL 1994 – Lillehammer 40px|Ishockey 1.    1  0  0  1 2.    0  1  0  1 3.    0  0  1  1 Totalt  1  1  1  3

Medaljevinnere
 Øvelse 20pxGull 20pxSølv 20pxBronseMenn Håkan AlgotssonCharles BerglundJonas BergqvistAndreas DackellChristian Due-BojeNiklas ErikssonPeter ForsbergRoger HanssonRoger JohanssonJörgen JönssonKenny JönssonTomas JonssonPatrik JuhlinPatric KjellbergHåkan LoobMats NäslundStefan ÖrnskogLeif RohlinDaniel RydmarkTommy SaloFredrik StillmanMichael SundlövMagnus Svensson Mark AstleyAdrian AucoinDavid HarlockCorey HirschTodd HlushkoGreg JohnsonFabian JosephPaul KariyaChris KontosManny LegaceKen LovsinDerek MayerPetr NedvědDwayne NorrisGreg ParksAllain RoyJean-Yves RoyBrian SavageBrad SchlegelWally SchreiberChris TherienTodd WarrinerBrad Werenka Mika AlataloErik HämäläinenRaimo HelminenTimo JutilaSami KapanenEsa KeskinenMarko KiprusoffSaku KoivuPasi KuivalainenJanne LaukkanenTero LehteräJere LehtinenMikko MäkeläJarmo MyllysMika NieminenJanne OjanenMarko PaloVille PeltonenPasi SormunenMika StrömbergJukka TammiPetri VarisHannu Virta

Program
   12. 2.  13. 2.  14. 2.  15. 2.  16. 2.  17. 2.  18. 2.  19. 2.  20. 2.  21. 2.  22. 2.  23. 2.  24. 2.  25. 2.  26. 2.  27. 2. Menn GS GS GS GS GS GS GS GS GS GS PK   PK SF   F

GSGruppespillPKPlasseringskamperKFKvartfinalerSFSemifinaler BFBronsefinalerFFinaler

Referat
Etter at Sovjetunionen hadde dominert olympisk ishockey fra 1956 til 1988 ble ishockeyturneringen under Vinter-OL 1994 ansett som den mest åpne noensinne. Både Sverige, Russland, Canada, USA og Tsjekkia ble nevnt som favoritter til å vinne gull. Svenskene ønsket å revansjere skuffelsen fra Vinter-OL 1992 hvor de også hadde vært favoritter, mens Canada håpet på å vinne gull for første gang siden 1952. Tsjekkia og Russland hadde blitt svekket ettersom at begge lands ishockeyforbund slet økonomisk etter kommunismens fall; tsjekkerne stilte med et lag nesten utelukkende bestående av spillere fra andre europeiske ligaer enn den tsjekkiske, mens Russland stilte med et uerfarent lag med kun fire spillere ned tidligere VM- eller OL-erfaring.

Vertsnasjonen Norge hadde store forhåpninger til talentet Espen «Shampo» Knutsen og hadde målsetning om nå kvartfinalen. Norges Ishockeyforbund (NIHF) hadde i 1989 sågar hatt målsetningen å ta bronsemedalje på hjemmebane. For å nå kvartfinalen måtte Norge slå Tyskland og Østerrike, som ble sett som det antatt svakeste laget i gruppen.

Innledende runde
Gruppe A
Gruppe A skulle vise seg å by på flere overraskelser fra lavere rangerte lag over favorittene. Tross forhåpninger om kvartfinale ble Norge gruppens store skuffelse. Åpningskampen mellom Norge og Russland endte med en forventet seier (5–1) til russerne, som allerede ledet 2-0 etter 3 minutter og 27 sekunder. Men faktumet at fem norske overtallsspill førte til to baklengsmål indikerte svakheter i det norske angrepsspillet som skulle vise seg i løpet av turneringen. Samtidig viste russerne svakheter og slett spill, og kampen var først avgjort da russerne scoret to mål på to minutter sent i tredje periode. Etter det forventede tapet til russerne var neste motstander Tyskland, et lag som måtte beseires for å ha en realistisk sjanse om en kvartfinale. Men det norske laget slet med målproduksjonen og fikk stressfaktoren av to tidligere baklengsmål som tvang nordmennene til å jage i stedet for å spille avslappet. Tyskland vant til slutt 2–1. Den norske måltørken fortsatte mot Finland, som vant 4–0. Mens Tom Johansen (etter fremspill av Marius Rath og Shampo Knutsen) og Petter Thoresen, symptomatisk med det norske spillet i turneringen, brente sine kjempesjanser var finnene raskere, sterkere og kyniske i sitt spill og utnyttet sine sjanser. Et lite teoretisk håp om en kvartfinale ble knust da de tapte 1–4 til Tsjekkia, som i praksis avgjorde kampen med tre mål på 2 minutter og 25 sekunder i slutningen av første periode. En sen redusering av Ole Eskild Dahlstrøm pyntet på resultatet, men tsjekkerne hadde full kontrol gjennom kampen. De skuffende resultatene medførte at Norges Ishockeyforbund til å vurdere å sparke trener Bengt «Fisken» Ohlson etter turneringen. Frustrasjonen over Norges svake spill i turneringen kom til uttrykk ti minutter ut i oppgjøret mellom Norge og Østerrike, da en tilskuer kastet en fisk ut på isen. Mens nordmennene spilte demotiverte og tannløst sikret effektive og hardarbeidende østerrikere en seier på 4–2 til lavest rangerte Østerrike. De norske spillerne ble pepet av banen og skulle spille plasseringskamp mot Italia.

Sjuendeseedede Finland skulle derimot vise seg å bli turneringens store overraskelse og seilet etter gruppespillet opp som en av de største gullfavorittene. Finnene hadde fått sitt internasjonale gjennombrudd med OL-sølv i Calgary i 1988 og VM-sølv i 1992. Ledet av trener Curt Lindström og med et ungt og sultent lag med en snittalder på 21-22 år siktet de nå mot å ta gull for første gang. I åpningskampen overrasket de med å beseire tredjeseedede Tsjekkia 3–1. To dager senere feide de over førsteseedede Russland og slo dem 5–0, ledet an av ungtalentet Saku Koivu som hadde vært førstevalget til Montreal Canadiens i NHL-draften året før. Med seiere over de to sterkeste motstanderene i gruppen vant finnene sikkert over Norge (4–0), Østerrike (6–2) og Tyskland (7–1) og sikret dermed gruppeseieren.

Tyskerne overrasket også positivt i gruppespillet. Etter å ha beseiret Østerrike (4–3) og Norge (2–1) var de i praksis sikret en kvartfinaleplass. Deretter vant tyskerne en stor skrell da de slo Russland 4–2, mye takket være Klaus Merks målvaktspill og tomålsscorer Bernd Truntschka. Det markerte første gang at Tyskland hadde slått Russland eller Sovjet i VM- og OL-sammenheng. Med tap mot henholdsvist Tsjekkia (0–1) og Finland (1–7) endte tyskerne med seks poeng, sammen med Tsjekkia og Russland. Tyskland kom på andreplass i gruppen på grunn av innbyrdes målforskjell.

Gruppe B
I kampen mellom Canada og Italia, med tretten italiensk-canadiere i troppen, kunne italiernerne ikke hamle opp med det canadiske overtallsspillet. Tsjekkiskfødte Petr Nedvěd, som i 1989 hadde hoppet av til Vesten og hadde fått canadisk statsborgerskap i 1993, scoret to av målene i Canadas 7–2 seier. Canada sikret en 3–1 seier over Frankrike takket være tomålsscorer Todd Hlushko i fjerderekken.

Slovakia seilet opp i løpet av gruppespillet som en av publikumsfavorittene. Ledet an av deres 37-årige tidligere NHL-stjerne Peter Šťastný og de unge talentene Miroslav Šatan og Žigmund Pálffy med offensive spillestil. I åpningskampen slet gullfavoritten Sverige lenge mot Slovakia i en kamp som endte uavgjort 4–4. I neste kamp hadde slovakerne en 3–1 ledelse over USA halvveis inn i tredje periode innen amerikanerne for andre kamp på rad ble reddet av motstanderens svake målvaktsspill. Mens l – slet med å produsere klarte John Lilley å skyte pucken bak Eduard Hartmann fra nærmest umulig vinkel utligne til 3–3. Ledet an av Šatans hattrick slo de forskriftsmessig Italia 10–4 før de møtte Canada i kamp fire.

To dager senere sikret Sverige en forskriftsmessig seier over Italia (4–1).

USA slet i turnerningen med manglende målproduksjon fra lagets offensive stjerner – Ted Drury, Peter Ferraro og Peter Lavoilette. I åpningskampen mot Frankrike skulle franskmennene også overraske, som endte uavgjort 4–4. Med førstedame Hillary Clinton og datteren Chelsea blant tilskuerne tok franskmennene en 4–2 ledelse før amerikanerne utnyttet feil av franskmennenes målvakt Petri Ylönen og utlignet i slutningen av tredje periode. Etter to ytterligere uavgjorte resultater mot henholdsvis Slovakia (3–3) og Canada (3–3) tapte de 4–6 til svenskene før de slo Italia 7–1. Med fem poeng tok de den siste sluttspillsplassen i gruppen.

Sluttspill
Kvartfinalen mellom Tsjekkia og Canada ble et nervepirrende drama. Otakar Janecký åpnet scoringen for tsjekkerne med et mål i undertall med 25 sekunder igjen av første periode. Canada utlignet i andre periode da Brian Savage brøt seg fri fra en duell med Richard Žemlička i rundvantet. Men canadierne tapte pucken for ofte hvoretter tsjekkerne tok deretter tilbake kontrollen over spillet. Corey Hirsch gjorde en dobbeltredning på Radek Ťoupal og Roman Horáks forsøk, men ble til slutt slått av Jiří Kučera ved tiden 35:42. Canadierne ga seg ikke opp og klarte til slutt å utligne til 2–2 ved tiden 54:35. Kampen var uavgjort 2–2 etter ordinær tid og kampen fortsatte nå med 10 minutters spilleforlengelse. Ved tiden 65:49 pådro Martin Hosták seg en utvisning på Jean-Yves Roy. I den etterfølgende droppen i offensiv sone vant Nedved pucken, sendte den tilbake til Brad Werenka som skøt på mål. Bříza reddet skuddet, men på returen satte Kariya pucken i mål på tiden 65:54 og sikret dermed canadisk avansement. Kvartfinalen mellom Sverige og Tyskland var tregt og uspektakulært mellom to lag som spiller tett defensivt. Først etter trettifire minutter åpner Sverige scoringskontoen da Fredrik Stillman satte inn pucken til 1–0. I tredje periode ble svenskene utsatt for et hardt tysk press og tyskerne har flere gode sjanser. Stefan Örnskog økte ledelsen til 2–0 på tiden 47:42 og litt over ett minutt senere satte Magnus Svensson pucken i mål til 3–0 i overtall, som også ble sluttresultatet.

I finalen sendte Tomas Jonsson Sverige i ledelsen etter 06:10. Midtveis i tredje periode snudde Canada kampen til 2–1, da Paul Kariya og Derek Mayer scoret etter henholdsvist 49:08 og 51:43 minutters spill. Magnus Svensson utlignet til 2–2 då klokka viste 58:11. Etter at den 10 minutter lange spilleforlengelsen endte målløs måtte kampen avgjøres med straffeslag. I denne ble Peter Forsberg matchvinner da han scoret på Sveriges sjuende forsøk med en frekk straffefinte. Da svenskenes målvakt Tommy Salo etterfølgende stoppet Canadas sjuande straffeskytter (Kariya), var svenskenes triumf et faktum. Sverige vant dermed sitt første OL-gull i historien.

 Arenaer 
20px|Lillehammer Lillehammer15px Gjøvik Håkons Hall Gjøvik Olympiske Fjellhall Åpnet: 1993 Åpnet: 1993 Kapasitet:  Kapasitet:  300pk 250px|Gjøvik Olympiske Fjellhall

Kvalifisering

De elleve beste lagene ved ishockey-VM 1993 var direkte kvalifisert til turneringen. De to beste lagene fra B-VM, vinneren av C-CM, det beste asiatiske laget og Slovakia (som wildcard) skulle spille en kvalifiseringsturnering om den siste OL-plassen.

DatoStedAntall plasserKvalifiserte landDe 11 beste vedA-VM i ishockey 199318. april – 2. mai 1993  Dortmund og München11OL-kvalifisering28. august – 3. september 1993  Sheffield1  I alt   12 

Format
Turneringen vil følge samme format som den foregående OL-turneringen i 1992.

Spilleformat
miniatyr|350px|Oversikt over turneringsformatet til ishockeyturneringen under Vinter-OL 1994.
I gruppespillet ble de tolv lagene inndelt i to grupper med seks lag i hver. Lagene skulle spille en round robin på fem gruppespillskamper mot på forhånd kjente motstandere. De fire beste lagene i hver gruppe gikk videre til kvartfinalene mens de resterende lagene skulle spille plasseringskamper om 9. og 11. plass. I tilfelle av uavgjort i gruppespillet mellom to eller flere lag ville målforskjell være den avgjørende tiebreakeren.

Kvartfinalene ble spilt på tvers av gruppene. Vinneren av hver gruppe møtte nummer fire i den motsatte gruppen, mens nummer to møtte nummer tre fra den motsatte gruppen (altså A1 mot B4, A2 mot B3, B1 mot A4 og B2 mot A3). De fire seirende lagene avanserte til semifinalene mens de fire tapende lagene skulle spille plasseringskamper om 5. og 7. plass.

Vinnerne av semifinalene avanserte til finalen mens de to tapende lagene skulle spille bronsefinale. Hjemmelaget i kvart- semi-, bronsefinale og finalen var det høyest rangerte laget etter gruppespillet.

Poengsystem
I alle kampene ble poengene utdelt som følger:

 2 poeng for seier
 1 poeng til hvert lag i tilfelle av uavgjort
 0 poeng for tap

Prosedyrer ved poenglikhet
I tilfelle av poenglikhet mellom to lag ble deres plassering avgjort av følgende tiebreakprosedyre:

 Innbyrdes oppgjør mellom lagene
 Innbyrdes målforskjell
 Innbyrdes høyest antall scorede mål
 Straffeslagskonkurranse mellom lagene

I tilfelle av poenglikhet mellom tre eller flere lag ville det med utgangspunkt i lagenes innbyrdes kamper bli dannet en undergruppe hvor lagene rangeres etter deres poeng i kun disse kampene. Hvis det fortsatt er poenglikhet mellem tre eller flere lag vil målforskjellen i de innbyrdes kampene være avgjørende.

Spilleforlengelse og straffeslagskonkurranse
Hvis en sluttspillskamp eller en plasseringskamp endte uavgjort etter ordinær spilletid skulle kampen avgjøres med spilleforlengelse og straffeslagskonkurranse. Det skulle spilles inntil 10 min spilleforlengelse som ble avgjort når et av lagene scoret («sudden death»). Dersom kampen fortsatt ikke var kommet til avgjørelse skulle det avholdes straffeslagkonkurranse. 

I straffeslagskonkurransen skulle begge lag ta fem straffer hver med forskjellige spillere. Spillerne på begge lag skulle ta straffeslagene annenhver gang helt til det avgjørende målet var scoret. Hvis stillingen fortsatt var uavgjort etter at begge lag hadde tatt fem straffeslag, skulle prosedyren fortsette med en tie-break-duell med en spiller fra hvert lag. Lagene byttet rekkefølge på hvem som skyter først. Disse straffene kunne tas av de samme spillerne som tidligere eller laget kunne velge å bruke nye spillere. Det betyr at samme spiller kunne ta alle straffene for sitt lag i tie-break-duellen. Kampen ble avsluttet så snart en duell mellom to spillere ga det avgjørende resultatet.

Deltakelse av NHL-spillere
Innen turneringen var det spekulasjoner om at National Hockey League (NHL) ville frigi spillerne for å de kan delta i OL. Den internasjonale olympiske komité (IOK) hadde i 1986 åpnet for at alle spillere kunne delta i OL fra og med 1988 uansett om de var amatører eller profesjonelle NHL valgte dog ikke å frigi spillerne til å delta i OL i 1988 eller i 1992 ettersom at vinter-OL avholdes i februar og dermed i midten av ligaens grunnserie.

Under Sommer-OL 1992 i Barcelona friga National Basketball Association (NBA) for første gang spillerne for å delta i OL. Suksessen med det amerikanske «Dream Team»-konseptet medførte ikke kun enorm utvidet interesse for sporten. Turneringen medførte også at NBA profiterte på opprettelsen av store, nye markeder for basketball. Gary Bettman, som i 1992 var visepresident i NBA, kommenterte at «[NBA]s verdensomspennende bevissthet vokste dramatisk» som følge av OL-deltakelsen.

Det var dermed stor interesse i NHL for muligheten om å frigi NHL-spillere til OL. I praksis viste det seg at flere forhold gjorde dette vanskelig, blant annet frykten for skade på stjernespillere midt i NHL-sesongen og påvirkningen av OL på NHL-sesongens varighet. USA Hockey, som offisielt støttet «Dream Team»-konseptet, var splittet i beslutningen om å la NHL-spillere delta, og NHLS guvernører hadde utsatt en avstemning om NHL-spilleres deltakelse flere ganger, senest den 7. februar 1993 etter All-star-kampen i Montréal. Bettman, som den 1. februar 1993 hadde blitt ansatt som NHLs direktør, ville undersøke problemstillingen nærmere før han kunne ta en beslutning. Bettman hadde også samtaler med IOK-president Juan Antonio Samaranch om NHL-spillernes deltakelse og OL-turneringens varighet.

Den 26. februar 1993 kunngjorde derfor Bettmann og daglige leder Bob Goodenow at NHL ikke ville frigi spillerne til å delta i OL. De nevnte istedet OL 1998 i Nagano som et mer realistisk mål:

Etter ytterligere to års forhandlinger vedtok IIHF på sin halvårlige kongress i Budapest den 29. september 1995 en avtale mellom NHL, IIHF og IOK om å la NHL-spillere få delta i OL i 1998.

Seeding
Seedingen ble basert på landenes sluttplassering ved ishockey-VM 1993 (markert i parentes). Slovakia, som etter Tsjekkoslovakias oppløsing i 1993 måtte spille i C-puljen fra 1994, ble tildelt et wildcard av IIHF til å delta i OL-kvalifseringen.

Gruppe A  (1)  (3)  (5)  (7)  (9)  (11)

Gruppe B  (2)  (4)  (6)  (8)  (10)  (wildcard)

Dommere
IIHF utnevnte følgende dommere og linjedommere til å dømme kampene under turneringen:

Hoveddommere  Kevin Muench  Marko Lepaus  Ruggero Savaris  Tor Hansen  Valerij Bokarev  Börje Johansson  Petr Bolina  Peter Slapke  Rob Hearn  Karl Korentschnig

Linjedommere  Lonnie CameronPierre Tremblay  Jouni Lojander  Lionel Ollier  Erik LarssenJohn Svarstad  Sergej Feofanov  Miloš Benek  Stephan ErikssonJohan Norrman  Václav Český  Helmuth MairWilhelm Schimm  Jay Borman

Tropper

Hvert lag skulle bestå av maksimalt 20 utespillere (løpere og backer) samt tre målvakter.

Gruppespill
Alle klokkeslett er gitt i lokal tid UTC+01.00.

Gruppe A

Gruppe B

Plasseringskamper
Alle klokkeslett er gitt i lokal tid UTC+01.00.

Semifinaler for 9. til 12. plass

 Kamp om 9. plass 

 Kamp om 11. plass 

Sluttspill
Alle klokkeslett er gitt i lokal tid UTC+01.00.

Utslagstablå

Kvartfinaler

Plasseringskamper (5. til 8. plass)
Semifinaler for 5. til 8. plass

 Kamp om 7. plass 

 Kamp om 5. plass 

Semifinaler

Bronsefinale

 Finale 

Sluttplassering
Turneringens sluttplassering ifølge IIHF.

70pxOlympiske mestre 1994
Sverige1. tittel

Spillere: Håkan Algotsson, Tommy Salo, Mikael Sundlöv – Christian Due-Boje, Roger Johansson, Tomas Jonsson, Kenny Jönsson, Leif Rohlin, Fredrik Stillman, Magnus Svensson – Charles Berglund, Jonas Bergqvist, Andreas Dackell, Niklas Eriksson, Peter Forsberg, Roger Hansson, Patrik Juhlin, Jörgen Jönsson, 
Patric Kjellberg, Håkan Loob, Mats Näslund, 
Daniel Rydmark, Stefan Örnskog.Trener: Curt Lundmark

 Prisutdeling 

 All star-lag 
Turneringens allstar-lag ble stemt frem av internasjonale medier ved avslutningen av turneringen. Følgende spillere ble stemt frem:

Løpere   Backer  Målvakt 

Statistikker
Toppscorere
De ti beste spillerne rangert etter antall poeng og deretter sortert etter antall mål.
 Utøver      1 837108 2 89090 3 85499 4 84592 5 73694 6 871816 7 86284 8 74488 9 83580 10 835812 
Kilde: Eliteprospects.com, Hockey-Reference.com og Olympedia.com

Spillere med hat-tricks

  (mot Tyskland)
  (2) (mot Frankrike og Italia)
  (mot USA)

Beste målvakter
De fem beste målvaktene som har spilt 40 % eller mer av lagets totale spilleminutter.
  Utøver        1 5300:008885396,6%0,6022 8495:152432251892,6%2,1803 3180:006661591,6%2,6704 6365:541381241489,9%2,3015 6370:001251121389,6%2,111
Kilde: Eliteprospects.com, Hockey-Reference.com og Olympedia.com

Målvakter med shutouts («holdt nullen»)

  (2) (mot Norge og Russland)
  (mot Russland)
  (mot Tyskland)
  (mot Tyskland)

Utvisninger (fair play)
 Lag  Utvisninger         7  30  0  0  0  60:00  08:34   8  39  0  0  0  78:00  09:45   7  43  0  0  0  86:00  10:19   7  44  0  0  0  88:00  12:34   8  45  0  0  0  90:00  11:15   8  42  0  1  0  94:00  11:45   8  49  0  0  0  98:00  12:15   8  49  0  0  0  98:00  12:15   8  47  1  0  0  99:00  12:23   8  58  0  0  0  116:00  12:26   7  53  0  1  0  116:00  16:34   8  60  1  1  0  135:00  16:52
Kilde: Ice-hockey-stat.com og  Hokej.sfrp.cz

 Referanser 

Litteratur




 Eksterne lenker 

 Lillehammer 1994 Ice Hockey Results på olympics.com
 Ice Hockey at the 1994 Winter Olympics på olympedia.org
   1994 Олимпийские Игры: Норвегия (Лиллехаммер) / 1994 Olympic Games: Norway (Lillehammer) på Ice-Hockey-Stat.com
  Ice Hockey at the 1994 Winter Olympics på Olympedia.org
  Jeux Olympiques de Lillehammer 1994 på Hockeyarchives.info
  17th Winter Olympic Games, 12 - 27 February 1994, Lillehammer, Norway på SFRP's Hockey Archive


Kategori:Ishockeyturneringer i Norge