Suenos stein

Suenos stein er en piktisk stående stein fra oldtiden (deinert som klasse III). Den er lokalisert i den nordøstlige utkanten av byen Forres i Moray i Skottland. Den er den største bevarte steinplate i pitisk stil av denne typen i Skottland. Der er 6,5 m høy på en høyde ved et nå isolert seksjon av den tidligere veien til Findhorn. HES Statement of Significance (2015), s. 3Jackson, Anthony (1984): The symbol stones of Scotland: a social anthropological resolution of the problem of the Picts, Orkney Press, ISBN 978-0-907618-10-2, s. 165Alan Castle (2010): Speyside Way. Cicerone Press Limited. ISBN 978-1-85284-606-0. s. 187. Den ble oppdaget i 1726 da den ble gravd ut av jorda, og fikk da et feil navn ved at entusiaster mente at den var etter den danske konge Svein Tjugeskjegg, jfr. Sueno = Svein, men denne udokumentert tilknytningen har blitt utfordret. Michelin Travel & Lifestyle (1 April 2011): Michelin Green Guide Scotland. Michelin Travel & Lifestyle. ISBN 978-2-06-718223-3. s. 413. Den har også blitt assosiert med drapet på kong Dubh mac Ailpin i Forres in 966.HES Statement of Significance (2015), s. 5 Steinstøtten ble reist en gang i tiden 850–950, men for hvem og for hvilken anledning er ukjent.HES Statement of Significance (2015), s. 11

 Mulig en andre steinplate 
Bevis fra den skotske kartografen Timothy Ponts Kart over Murray (ca. 1590), sammen med de mer moderne militærkartene over Roy og Ainslie (henholdsvis 1750 og 1789) og Robert Campbells kart fra 1790 viser alle Suenos stein sammen med en annen stein som nå har forsvunnet. Det faktum at Ponts kart viser de stående steinene i det hele tatt indikerer størrelsen deres da Pont ikke viser noen andre obelisker noe sted. Ainslie har skrevet inn på kartet sitt «two curiously carved pillars» (to merkelig utskårne søyler).HES Statement of Significance (2015), s. 4 Det faktum at disse kartene viser søylen(e) i deres nåværende (i det minste omtrentlige) posisjon motsier forestillingen om at den ble funnet andre steder og gjenreist på sin nåværende plassering.McCullagh, Roderick (1995): «Excavations at Sueno's Stone, Forres, Moray» (PDF), Proceedings of the Society of Antiquaries of Scotland, VOL 125, 697-718

James Ray, som kjempet på den britiske regjeringens side under den jakobittiske oppstanden i 1745, beskrive at en enkelt stein kunne bli sett mens regjeringshæren marsjerte forbi området, bare dager før slaget ved Culloden. Ray, James (1747): A Compleat History of the Rebellion: From Its First Rise in 1745, to Its Total Suppression at the Glorious Battle of Culloden, in April 1746. Manchester: Printed for the Author by R. Whitworth. OCLC 51037793. s. 357–358. Sitat: «Just before we entered this Town on the Right Hand, we were presented with an Obelisk a flat square Pillar of Stone, which rises about 23 Foot above the Ground, and is said to be no less than 12 or 14 Foot below, and its Breadth near five; it is all one entire Stone; great Variety of Figures are carved thereon, some of which are distinct and visible, but the Injury of the Weather has obscured those towards the Upper Part; what the import or Signification of it is, I could not be informed.»

Hector Boece (ca. 1465–1536), som ikke er helt kjent for sin historiske nøyaktighet, nevner steinen og tilskriver den Sueno. Lady Ann Campbell, grevinne av Moray, er kjent på begynnelsen av 1700-tallet for å utføre vedlikehold på steinen i et forsøk på å stabilisere den. Dette ble oppnådd ved å konstruere trappesokler rundt basen, og disse er det som kan sees i dag. Arkeologiske utgravninger utført i 1990 og 1991 antyder at det opprinnelig kan ha vært en av to monumentale steiner.Sellar, David (2019): «Sueno's Stone And Its Interpreters» (PDF), www.ssns.org.uk

 Beskrivelse 
Suenos stein er en stående kryssplate med typisk piktisk stil sammenvevd knute på kantpanelene. Den er skåret ut av lokal gul sandstein som er utbredt i Moray, men som har vært utsatt for betydelig forvitring på ulike steder. Vestsiden har et utskåret keltisk kors med forseggjort sammenflettet dekor og en dårlig bevart figurscene (kanskje en kongelig innvielse) satt i et panel under korset.

Østsiden har fire paneler som viser en stor kampscene. Det øverste panelet er ganske forvitret og viser rader med ryttere. Det andre panelet viser væpnede fotsoldater og det tredje panelet viser de beseirede soldatene som er halshogd, hodene stablet opp, og soldater, bueskyttere og ryttere rundt det som kan være en broch (rundhus). Panelet ved sokkelen viser den seirende hæren som forlater slagmarken. Sidene er også forseggjort utskåret. På begynnelsen av 1990-tallet ble steinen innkapslet i pansret glass for å forhindre ytterligere erosjon fra luftforurensning spesielt fra motorvegen rett ved og graffiti fra vandaler som holdt på å ødelegge de opprinnelige piktiske inskripsjonene på den.HES Statement of Significance (2015), s. 2–

 Tolkninger 
Karbondatering på stedet ga dateringer av trekullfragmenter til mellom 600 og 1000 e.Kr. To adskilte, men like mønstre ble oppdaget og kan relateres til den andre steinen. Det er generell enighet om at steinen dateres til ca. 850–890.Oram, Richard (1996): Moray & Badenoch, A Historical Guide, Edinburgh, s. 65 men større nøyaktighet er det sannsynligvis ikke mulig å komme fram til. Undersøkelsen av utskjæringene er utført for å sammenligne stilenHenderson (1983), s. 243-268 og også for å tolke den figurativeJackson (1993) og historiske betydningen.Sellar (1993), s. 97–116. De irske korsene fra 900-tallet er like med sine sammenvevde mønstre og overfylte paneler av figurer.Stevenson (1955), s. 97-128

En hypotese er at figurene som er avbildet i kamp-, parade- og halshuggingsscenene er hæren til Kenneth MacAlpin (Cináed mac Ailpín), scenen er representasjonen av Kenneths demonstrasjon av hans militære og juridiske autoritet over nordlige Piktland (se MacAlpins forræderi). De to sidepanelene har mønstre som buktende vintreet befolket med menn som avbildet i den irske Kellsboken. Dette antyder en dato mellom 800 og 900 e.Kr. Den tradisjonelle tolkningen av kampscenen var at den viser en seier av Malcolm II (Máel Coluim mac Cináeda) (regjerte 1005–1034) mot daner eller norrøne menn ledet av en Sueno. Dette vises i oldtidsgranskeren Alexander Gordons Itinerarium Septentrionale fra 1726 og antas å ha vært gammel da, avledet fra folkeminne og de mer lærde historiene til John av Fordun, Hector Boece og George Buchanan. Denne tolkningen støttes imidlertid ikke lenger av historikere og arkeologer.

Flere nyere tolkninger har blitt avansert. Anthony Jackson foreslo at steinen viste den endelige triumfen til de kristne gælerne fra Dál Riata over deres (feilaktig) hedenske, piktiske fiender, i så fall ville den ha blitt reist av Kenneth MacAlpin eller hans umiddelbare etterfølgere. Som et alternativ fremmer Archie Duncan sin teori om at steinen registrerer nederlaget, døden og gjenbegravelsen til Dubh mac Ailpin i 966.

En modifisert form for Jacksons teori, fratatt mye av den oppfinnsomme tolkningen, er sannsynligvis den nåværende ortodoksien. Dette hevder at Suenos stein minnes en ukjent seier av mennene fra Alba, de gælisiserte piktene i landene sør for Mounth over mennene fra Moray, de fra landene nord for fjellkjeden Mounth.

 Legende 
Lokal legende forteller fantasifullt at dette var veiskillet der Macbeth opprinnelig møtte de tre heksene. I legenden ble de til slutt fengslet inne i steinen og skulle steinen bli knust, ville de bli bli sluppet fri igjen. Imidlertid kan denne historien ikke dateres lenger tilbake enn Shakespeares skuespill, hvilket er 1606.

En annen legende antyder at steinen ble reist for kong Dubh mac Ailpin. Ulster-annalene, en irsk krønike, fortalte at «Dub mac Maíl Coluim (mac Ailpin), konge av Alba, ble drept av skottene selv»; den vanlige måten å rapportere et dødsfall i interne stridigheter, og teksten plassere dødsfallet i 966. Det har blitt antydet at Suenos stein nær Forres, kan være et monument til Dubh, reist av broren Kenneth II (Cináed mac Maíl Coluim). Det antas at Dubh ble drept eller drevet ut av Cuilén, som ble konge etter Dubs død, eller av hans støttespillere.

 Referanser 

 Litteratur 
 Duncan, A.A.M. (2002): The Kingship of the Scots 842–1292: Succession and Independence. Edinburgh University Press, Edinburgh. ISBN 0-7486-1626-8
 Foster, Sally M. (2004): Picts, Gaels and Scots: Early Historic Scotland. Batsford, London. ISBN 0-7134-8874-3
 Henderson, George; Henderson, Isabel (2004): The Art of the Picts: Sculpture and Metalwork in Early Medieval Scotland, Thames & Hudson, London. ISBN 0-500-23807-3
 Historic Environment Scotland (2015): Statement of Significance: Sueno's Stone, Edinburgh.
 Henderson, Isabel M. (1983): «Pictish vine-scroll ornament», i: O'Connor, A & Clarke, D V (red.): From the Stone Age to the 'Forty-Five. Studies Presented to R.B.K. Stevenson, Edinburgh
 Jackson, Anthony (1993): «Further Thoughts on Sueno's Stone»], i: Sellar, W.D.H. (red.): Moray: Province and People. The Scottish Society for Northern Studies, Edinburgh. ISBN 0-9505994-7-6
 Oram, Richard (1996): Moray & Badenoch, A Historical Guide, Edinburgh. ISBN 1-874744-46-7
 Sellar, W.D.H. (1993): «Sueno's Stone and its Interpreters», i: Sellar, W.D.H. (red.): Moray: Province and People, The Scottish Society for Northern Studies, Edinburgh. ISBN 9780950599472

 Eksterne lenker 

 Sueno's Stone med bilder og beskrivelser
 Bilde av for og baksiden - skannet med laser

Kategori:Arkeologi i Skottland
Kategori:Pikterne
Kategori:Arkeologiske steder i Storbritannia