Johanneskirken

Johanneskirken er en nygotisk langkirke fra 1894 i Bergen kommune, Vestland fylke.

Kirken ligger på Sydneshaugen og markerer vestre avslutning av byens historiske øst–vest-akse fra Vågen via Torget og Torgallmenningen. Vestre Torggaten leder fra Torgallmenningen mot kirken der det øverste bratte partiet består av trapp, Johanneskirketrappen. Med sitt 61 meter høye tårn er den et landemerke i bybildet. Bygningen er orientert etter gatemønsteret med tårn og hovedinngang mot nordøst (ikke mot vest som er vanlig) og byens midtpunkt. Nabolaget domineres av Universitet i Bergen og museer. Kirken ble tegnet av arkitekt Herman Backer og er oppført i tegl.

Historie
 Planlegging og oppføring (1684–1894) 
Planer om kirke på Sydneshaugen kan spores tilbake til 1684, da Jørgen Thor Møhlen fikk kongelig tillatelse til å oppføre en kirke i området. Kirken ble oppført på den brede plassen eller allmenningen vedtatt i reguleringsplan i 1855. I 1869 ble det nedsatt en byggekomité for å utrede kirkebygging i den vestlige delen av Bergen. I 1888 ble det avholdt arkitektkonkurranse om ny kirke, med 15 innkomne forslag. 

Arkitekt Herman Backer ble tildelt første premie. Det ble deretter besluttet at Backer, Ludvig Solberg og Löwzow skulle utarbeide nye forslag. I 1889 innstilte bedømmelseskomiteens flertall på å anta Backers planer, og hans utkast ble valgt.Arkitekttegningene for Johanneskirken finnes utstilt på Eventyrmuseet Villa Fridheim. Denne institusjonen holder til i sveitservillaen Villa Fridheim ved Krøderen. Byggekomiteen vurderte at forslaget i større grad enn Solbergs holdt seg innenfor den fastsatte økonomiske rammen, og la også vekt på planens klarhet og hensiktsmessige disposisjon. 

Valget av Herman Backers plan var ikke uten motforestillinger. I et debattinnlegg i Bergens Tidende mars 1890 argumenterte arkitekt Schak Bull for at Ludvig Solbergs forslag burde foretrekkes, og stilte spørsmål ved om de økonomiske rammene var tillagt for stor vekt i bedømmelsen. Representantskapet vedtok samme år å oppføre kirken etter Backers plan, med en kostnadsramme på  kroner. 

Kirken ble oppført i tegl med maskinproduserte, hardbrente murstein og mørtel basert på kalk og sement. Den ble anlagt med lengdeakse nordøst–sørvest, med kor i sørvest og tårn og hovedinngang vendt mot nordøst, mot byen. Grunnsteinen ble nedlagt 27. november 1891 ved en seremoni på Sydnes, der biskopen holdt tale. 

Det ble bestilt store mengder tegl fra både Tyskland og norske teglverk. Fasademursteinene ble blant annet levert fra Ullersdorfer Werke i Tyskland, mens betydelige leveranser til bakmur og innvendig murverk kom fra norske produsenter, blant annet Bø teglverk på Karmøy.

Til sammen ble det bestilt over  murstein til selve oppføringen, og inkludert fundamenteringen er det anslått at om lag én million stein inngikk i bygget. Underveis ble det også gjort enkelte endringer i de opprinnelige spesifikasjonene, blant annet i valg av materialer til taket.

Da kirken sto ferdig i 1894, var den stipulerte byggesummen var overskredet med  kroner. Kirken hadde opprinnelig om lag  sitteplasser.

 Vigsling og tidlig virksomhet (1894–1918) 
Johanneskirken ble vigslet 15. mars 1894 av biskop Jørgen Hvoslef. Klokkene ringte klokken 9, og en prosesjon med biskopen, byens presteskap, kommunale myndigheter og representanter for menigheten gikk fra Dragefjellets gymnastikksal til kirken. Til tross for dårlig vær var fremmøtet stort, og kirken ble fylt til siste plass.

Vigslingen fulgte ordinær kirkeinnvielsesliturgi. Inngangsbønnen ble lest av pastor Iversen, og flere av byens prester deltok i skriftlesningene. Biskop Hvoslef preket over Johannes 17,3. Orgelet ble benyttet under seremonien og ble spilt av Gabriel Tischendorf, som senere virket som kirkens første organist frem til til 1914.

 Mellomkrigstiden (1918–1940) 
I mellomkrigstiden gjennomgikk kirken flere tekniske og bygningsmessige oppgraderinger. I 1925 ble gassbelysningen erstattet med elektrisk lys. På 1930-tallet ble det utført vedlikeholdsarbeider på murverk og glassmalerier, herunder omfuging og restaurering. I 1934 ble det opprinnelige taktekket skiftet ut. Perioden var preget av tiltak for å utbedre vedvarende fuktproblemer og modernisere bygningen.

 Krigstid og modernisering (1940–1970) 
Under andre verdenskrig ble kirken påført mindre skader, blant annet på vinduer som følge av eksplosjonsulykker på Vågen i 1944. Alterbildet Jesus i bønn ble under krigen tatt ned og oppbevart i sikkerhet, sammen med andre kunstgjenstander, i Hansas ølkjeller under Fløyfjellet.

Påskedag 1942 leste prestene i kirken opp den kirkelige bekjennelseserklæringen Kirkens Grunn, og nedla samtidig sine statlige embeter som ledd i kirkens protest mot okkupasjonsmakten. De fortsatte sin tjeneste som prester i kirken, i tråd med biskopenes linje under kirkekampen. Det ble ført egen protokoll over kirkelige handlinger i denne perioden. 

Julesalmen Det lyser i stille grender ble første gang fremført i Johanneskirken på julaften 1944. Det var siste krigsjulen den ble fremført av et jentekor fra bydelen Fridalen, dirigert av komponisten selv, Lars Søraas d.y.Nicholas Møllerhaug: «Grendeljoset i Johanneskirken», Bergensavisen 24. desember 2019 

I etterkrigsårene ble krigsskadene utbedret. På 1950- og 1960-tallet ble det gjennomført tiltak for å avhjelpe fuktproblemer, blant annet impregnering av murverk og arbeider på fasadene. Bygningen ble også modernisert med sanitæranlegg, tekniske oppgraderinger og nytt varmeanlegg. I 1967 ble orgelet ombygget.

 Senere rehabiliteringer og modernisering (1970–2022) 
Fra 1970-årene ble det gjennomført flere vedlikeholds- og rehabiliteringstiltak, både i interiør og eksteriør. I forbindelse med 100-årsjubileet i 1994 ble det utført omfattende tekniske oppgraderinger og restaureringsarbeider, herunder arbeid på orgelet, lydisolering mellom kapell og kirkerom, etablering av nytt varmeanlegg og utskifting av fuger og enkelte murstein. Det ble også gjennomført innvendig rehabilitering av maling og dekor.

Jubileet ble markert med en festgudstjeneste ved biskop Per Lønning, der også Bergen Domkantori deltok. I løpet av jubileumsuken ble det arrangert flere konserter og kulturarrangementer i kirken. Det ble også utgitt en jubileumsbok om kirkens historie og menighetsliv.

I 1999 ble orgelet restaurert med sikte på å tilbakeføre det til en tilstand nær den opprinnelige fra 1894. I 2012 ble kapellet omgjort til kafé. Året etter ble det gjennomført fasadearbeider på deler av tårnet som følge av sprekkdannelser i murverket. I 2017 ble det gjennomført en tilstandsanalyse som påpekte behovet for videre undersøkelser og større rehabiliteringstiltak. I oktober samme år ble kirkespiret, som hadde stått siden oppføringen og veide om lag 200 kilo, demontert etter at det var påvist rustskader i festekonstruksjonen.

I 2022 ble det gjennomført arbeider på taket og ventilasjonstårnene, inkludert oppføring av nye ventilasjonstårn mot vest.

 Hovedrehabilitering (2023–2029) 
I 2023 ble det igangsatt en omfattende rehabilitering av kirken, med planlagt ferdigstillelse i 2029. Prosjektets kostnadsramme er anslått til om lag 330 millioner kroner. Omtrent 85 prosent av midlene finansieres av staten gjennom Kirkebevaringsfondet, mens Bergen kommune dekker resten.

Rehabiliteringen omfatter istandsetting av bygningen etter langvarige fukt- og vedlikeholdsproblemer. Arbeidene inkluderer reparasjon og utskifting av skadet murverk og fuger, restaurering av vinduer, utbedring av tak og utskifting av kobbertekking på tårn og takflater. Det elektriske anlegget fornyes, og det etableres bergvarmeanlegg.

Bygningen

 Eksteriør 
Johanneskirken er oppført i nygotisk stil og utformet som en enskipet langkirke med korsarmer. Bygningen er oppført i glasert tegl på sokkel av granitt. Korsarmene og koret, som har tilbygg for kapell og sakristi, avsluttes polygonalt. Hovedinngangen i tårnfoten er utformet som en spissbuet portal med flere inntrukne ledd. Skipet har innganger i langmurene, og korsarmene nås via trappetårnene i sørvest.

Skipet har tre par spissbuede vinduer, koret fem og hver korsarm tre. Tårnets andre etasje har et stort vindu mot nordøst. Over dette følger grupper av lansettvinduer, og øverst er det spissbuede lydåpninger på alle sider.

Fasaden er dekorert med lisener, horisontale bånd og gesimsfriser, delvis i sortglasert tegl. Sokkeletasjen er markert ved et fremspringende parti med vinduer og dører, som gir bygningen preg av to etasjer. Takene over skip, kor og korsarmer er tekket med skifer, og over krysset står en mindre takrytter tekket med kobber.

 Tårnet 
Det 61 meter høye tårnet, som er Bergens høyeste, er plassert i nordøstre ende av kirken. Murverket i hovedtårnet trappes inn for hvert nivå og avsluttes i gavlmotiver som bærer en åttekantet, kobbertekket tårnhjelm med lysåpninger i øvre del. I vinklene mellom kor og korsarmer finnes også mindre, åttekantede tårnoppbygg.

 Kirkeklokker og klokkespill 
Tårnet har tre kirkeklokker fra oppføringstiden. Klokkene ble støpt i stål i Wuppertal i Tyskland og har følgende innskrifter:
 Den store klokken Den midterste klokken Den lille klokkenDyrekjøbte menighedKom til Herrens hus i fred!Lad min klare, dybe klangSamle dig i bøn og sang.Om dødens fred og gravens roJeg bringer bud:Gak ind med Jesu sande troTil himlens Gud.Min klokkeklangOm tidens gangDig minder,At den beredtKan altid stedtDig finde.

I tillegg ble det 17. mai 2014 innviet et carillon i tårnet, bygget av Royal Eijsbouts i Asten i Nederland. Instrumentet består av 48 klokker med en samlet vekt på om lag 15 tonn; den største veier 2 200 kg og den minste 8 kg. Klokkene er dekorert med motiver fra kirkens interiør; den største har et relieff av altertavlemotivet Jesus i bønn.

 Interiør 
Kirkerommet har pussete og hvitmalte vegger. Over et mørkbeiset brystpanel er det malt horisontale bånd i blått, gult og rødt samt felt med diagonalt rutemønster. Galleri finnes i korsarmene og langs nordøstveggen; orgelgalleriet bæres delvis av skipets søyler. Galleri og himling har mørk beis. Korskillet i smijern er tegnet av arkitekt Hans Heinrich Jess. 

Alle større vinduer i kirkerommet har glassmalerier. I korets tre vinduer er det stjernemotiv i hovedfeltene. De øvrige vinduene har enklere stjernemotiver i varierende farger. Glassmaleriene ble levert av firmaet Dr. H. Oidtmann & Co. i Linnich i Rhinland. Freskomaleriene i kirkens menighetshus fra 1924 er utført av Hugo Lous Mohr.

 Alter 
Kirkens hovedalter er et rektangulært kassealter av tre. Altertavlen består av et oljemaleri på lerret utført av Marcus Grønvold i 1894, med motivet Jesus i bønn. Maleriet er innfelt i en gotiserende ramme tegnet av arkitekt Backer og utført i eik. Rammen er utformet med spissbuet overdel og vertikale sidepartier i nygotisk formspråk. Alterringen er svakt buet og utført i tre med gjennombrutte spissbuemotiver.

 Døpefont og prekestol 
Døpefonten er utført i sandstein og har åttekantet kum båret av en sentral søyle med omkransende mindre søyler. Den er plassert på korets sørøstre side. Fonten er tegnet av Wilhelm von Hanno og utformet i et nygotisk formspråk med spissbuemotiver og bladornamentikk. 

Prekestolen er utført i eik etter tegninger av arkitekt Herman Backer. Den har åttekantet kurv og er utformet i nygotisk stil, med spissbuemotiver og gjennombrutt dekor. Over kurven er det en himling, også med gotiserende utforming. Prekestolen er plassert i krysset mellom kor og nordvestre korsarm og inngår i kirkens opprinnelige inventar fra oppføringstiden.

 Orgel 
Kirkens orgel ble bygget av det tyske firmaet Schlag & Söhne i Schweidnitz. Det ble ferdig montert og intonert 5. desember 1893 og tatt i bruk ved vigslingen 15. mars 1894. Instrumentet hadde opprinnelig 43 stemmer fordelt på tre manualer og pedal og var opus 378 i firmaets produksjon. Det er det eneste bevarte orgelet fra firmaet i Norge.

I 1967 ble orgelet ombygget med nytt, elektrisk spillebord og endringer i disposisjonen; stemmetallet ble da økt til 44. I 1999 ble instrumentet restaurert av Orgelwerkstatt Christian Scheffler i Frankfurt an der Oder med sikte på å føre det tilbake til en tilstand nær den opprinnelige. Etter restaureringen har orgelet 44 registre og 3118 piper.

 Galleri 

Referanser

Litteratur
 Gillow, Johanne Elizabeth: «… En dag i dine forgårde er bedre end tusinde ellers …» Johanneskirken i Bergen 1888–94. Byggeprosjektet og aktørene. Hovedoppgave i kunsthistorie ved UiB 2000
 Lidén, Hans Emil og Magerøy, Ellen Marie; Norges Kirker, Bergen bind II, s.230–237, Oslo 1983, ISBN 82-05-14299-8

Eksterne lenker

 Kirkens nettside
 Kirker i Bergen
 Johanneskirken Kirkesøk
 Bergen byleksikon på nett, om Johanneskirken


Kategori:Kirker i Bergen
Kategori:Fredete byggverk i Vestland
Kategori:Kulturminner i Bergen
Kategori:Nygotiske kirker i Norge
Kategori:Bergenhus
Kategori:Religiøse byggverk fra 1894
Kategori:1894 i Norge
Kategori:Bygninger tegnet av Herman Backer
Kategori:Kirker i Bergen domprosti
Kategori:1800-tallet i Bergen