Hesperidene

Hesperidene (gresk: Ἑσπερίδες, hesperídes) er i henhold til gresk mytologi nymfer for kvelden og solnedgangens gylne lys. De er søstre, og blir i noen beretninger omtalt som døtre av nattens gudinne Nyx og tussmørkets gud Erebos, mens andre overleveringer oppgir titanen Atlas som faren, og de ble da henvist til som atlantidene (Ἀτλαντίδων).Diodorus Siculus: Library, 4.27.2 De ble også omtalt som «kveldens døtre» eller «nymfene fra vest». Antallet på hesperidene har variert, fra tre, til fire og opp til sju søstre.

 Etymologi 
Navnet betyr «avkommet til Hesperos» (kvelden). Hesperos (eller vesper på latin) er opprinnelsen til navnet Hesperos, kveldsstjernen, det vil si planeten Venus, ordet har en felles rot med det germanske ordet vest.«west», Online Etymology Dictionary

 Mytologi 
 Kveldens nymfer 
Vanligvis var de kun tre hesperider, som med andre greske triader (de tre kharitere og moirere). I henhold til Evelyn Harrison, «Ettersom hesperidere i seg selv var kun symboler på gavene de legemliggjorde, kan de ikke være skuespillere i et menneskelig drama. Deres abstrakte, ombyttende navn er et synonym av deres upersonlighet.»Harrison, Evelyn B. (Januar 1964): «Hesperides and Heroes: A Note on the Three-Figure Reliefs», Hesperia 33.1, s. 79–80.

De er tidvis framstilt som kveldsdøtrene til Natten (Nyx), enten alene,Hesiod: Theogonien 215 eller med Tussmørket (Erebos),Hyginus: Fabulæ, Preface; Cicero: De Natura Deorum, iii.44 i samsvar med måten Eos i det ytterste øst, i Kolkis, er datteren til titanen Hyperion. Hesperiderne er listet som døtrene til AtlasSiterer Pherekydes av Syros, Hyginus: Astronomica ii.3 og Hesperis («Kveld»), eller av Forkys og Keto,Scholia. ad Apollonios Rhodios, Argonautica iv.1399 eller av Zevs og Themis.Scholia. ad Evripides, Hippolytos 742 I en annen kilde er nymfene sagt å være døtrene til Hesperos.Servius. ad Æneiden, iv.484


Navnene som ble gitt til dem, om enn aldri alle på en gang, det var enten tre, fire, eller sju hesperider. Apollonios Rhodios oppgir antallet tre med deres navn som Aigle, Erytheis og Hespere (eller Hespera).Apollonios Rhodios: Argonautica 4.1396–1449 Hyginus i forordet til Fabulæ havngir dem som Aegle, Hesperie og *aerica.Rinck, Wilhelm Friedrich (1853): Die Religion der Hellenen: aus den Mythen, den Lehren der Philosophen und dem Kultus, s. 352Aerica er et adjektiv, ikke et navn, og betyr bokstavelig «i luften». Hyginus: Fabulæ, Preface I en annen kilde er de navngitt som Ægle, Arethusa og Hesperethusa, de tre døtrene til Hesperos.Parley, Peter (1839): Tales about the mythology of Greece and Rome, s. 356Baldwin,  Charles N.; Crapo, Henry Howland (1825): A Universal Biographical Dictionary, s. 414 Hesiod sier at disse «hesperider med klare stemmer»,Hesiod, Theogonien 275 døtre av Natten, voktere av gulleplene bortenfor havet i den ytterste vestlige verden, oppgir antallet av dem til fire, og deres navn som Aigle (eller Aegle, «blendende lys»), Erytheia (eller Erytheis), Hesperia («solnedgangsglød»), hvis navn refererer til solnedgangens farge: rød, gul, eller gull, og til sist, Arethusa.Servius: Commentary on Virgil's Aeneid 4. 484 I tillegg, Hesperia og Arethusa, den såkalte «okseøyde Hesperethusa».Evelyn-White, Hugh G., red. og overs. (1920): Hesiod, the Homeric Hymns and Homerica

Pseudo-Apollodorus har oppgitt antallet til fire: Aigle, Erytheia, Hesperia (eller Hesperie) og Arethusa,Pseudo-Apollodorus: Bibliotheca, 2.5.11 mens mens den senantikke forfatteren Fulgentius har navngitt dem som Aegle, Hesperie, Medusa og Arethusa.Fulgentius: Expositio Virgilianae continentiae secundum philosophos moralisErsch, Johann Samuel (1830): Allgemeine encyclopädie der wissenschaften und künste in alphabetischer folge von genannten schrifts bearbeitet und herausgegeben von J. S. Ersch und J. G. Gruber, s. 148 Imidlertid har historiografen Diodorus Siculus uttalt at de var sju i sitt antall, men uten noen informasjon om deres navn. Et antikk vasemaleri bevitner følgende navn som fire: Asterope, Krysothemis, Hygieia og Lipara; på en annen er det dog sju navn: Aiopis, Antheia, Donakis, Kalypso, Mermesa, Nelisa og Tara.Walters, Henry Beauchamp (1905): History of Ancient Pottery: Greek, Etruscan, and Roman: Based on the Work of Samuel Birch, 2, Charles Scribner's Sons, s. 92 En pyxis (type vase) har Hippolyte, Mapsaura, og Thetis.Attic pyxis (red-figure) by Douris, circa 470. London, British Museum: E. 772. Petrus Apianus mente at de var sju hesperider, døtrene til  Atlas og Hesperis, med følgende navn: Aegle, Erythea, Arethusa, Hestia, Hespera, Hesperusa og Hespereia.Grant, Michael; Hazel, John (2002): Who's who in Classical Mythology, s. 268

De er tidvis omtalt kollektivt som de vestlige ungpiker, kveldens døtre, eller erythraiog solnedganggudinnene, betegnelser som alle er knyttet til deres tenkte lokalisering i det fjerne langt bort i vest et sted. Hesperis er passende personifiseringen av kvelden (slik Eos er det for gryningen) og kveldsstjernen er Hesperos. I tillegg til deres oppgave å passe hagen, har de stor glede i å synge.Hesiod: Theogonien, 518; Orphic Fragments, 17; Apollonios Rhodios: Argonautica, 4.1399 Evripides omtalte dem noe i retningen av «sangpikene» da de har makten til søt sang.Evripides: Herakles, 394 Hesperidene kunne være hamadryader (nymfer knyttet til trær) og epimeliader (nymfer som beskytter epletrær), som antydet i et avsnitt hvor de forvandler seg til trær: «Hespere ble en poppel og Eretheis en alm, og Aegle et piletres hellige trestamme...» og i samme fortelling er de beskrevet figurativt eller litterært som å ha hvite armer og gylne hoder.Apollonios Rhodios: Argonautica, 4.1422ff

Hesperidenes hager
Hesperidene holder til i den vestligste del av verden, det vil antakelig si et sted ved atlanterhavskysten vest for Atlasfjellene i Nord-Afrika. Noen kilder omtaler øygruppen Hesperidene lengst vest i verden, og henviser muligens til Kanariøyene eller Kapp Verde-øyene. Her steller hesperidene med de sagnomsuste hagene sine, som egentlig er gudinnen Heras frukthager. I disse hagene vokser trær som ble drevet fram av grener som Hera fikk i bryllupsgave av Gaia da hun giftet seg med Zevs. Disse trærne bærer gyldne epler, som gir udødelighet og evig ungdom til den som spiser dem.Hjortsø, Leo (2005): Greske guder og helter, Pax forlag, s. 167 Selv om Hesperidene fikk ansvaret for å stelle disse trærne, hendte de stjal av eplene og spiste dem selv. Hera hadde mistanke om dette, og satte derfor den hundrehodete, søvnløse dragen Ladon, til å vokte over gulleplene.

Herakles’ ellevte storverk var å stjele disse eplene og bringe dem til kong Eurysthevs. For i det hele tatt å finne stedet hvor Hesperidenes hager lå, måtte Herakles få hjelp av havguden Nereus og titanen Promethevs. I noen beretninger røvet Herakles eplene ved å drepe dragen Ladon, mens i andre historier får han Atlas til å stjele eplene for seg. Eplene ble senere bragt tilbake av Athene.

Hesperidene, eller De syv søstre, var navnet for stjernebildet Lille bjørn til rundt 500-tallet f.Kr.

Lille bjørn (latin: Ursa Minor) er et stjernebilde på den nordlige himmelhalvkule.Pope, Charles N. (2015): A Twisted History: Genesis and the Cosmos, DomainOfMan.com«Ursa Minor», Universe Today

 Referanser 

 Litteratur 
 Grimal, Pierre (1996): «Hesperides», The Dictionary of Classical Mythology, Wiley–Blackwell, ISBN 978-0-631-20102-1, s. 213
 Hjortsø, Leo (2005): Greske guder og helter, Pax forlag, ISBN 82-530-2769-9
 Smith, William (1873): «Hespe'rides», Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology, London

 Eksterne lenker 
 J.C. Loudon om «Gardens of Hesperides» (1835)

Kategori:Nymfer