Meritokrati

Meritokrati er en styreform hvor makt og autoritet er fordelt blant medlemmene etter de evnene og ferdighetene de har. Erfaring, kompetanse og evnen til å yte er utgangspunkt for maktfordeling og sosial status.Berg, Ole T.. (2014, 22. mai). Meritokrati. I Store norske leksikon. Hentet 9. april 2016 fra https://snl.no/meritokrati. Meritokrati kan i praksis minne om andre styreformer som geniokrati, der de mest intelligente styrer, eller det kan ligne demokrati Forskjellen er at makt tildeles basert på fortjeneste, meritter, og ikke etter popularitet som i et demokrati.

«Meritokrati» er satt sammen av merito (fra latin meritus, «fortjent») og krati (fra gresk kratein, «styre»).

 Etymologi 
Begrepet «meritokrati» ble lansert av Michael Youngs bok The Rise of the Meritocracy i 1958. Boken var en satire og beskrev hvordan glupe arbeiderbarn fikk gå på universitet, og slik komme seg opp og fram i samfunnet. På sikt skaper dette enda verre klasseskiller, mente Young, siden det i det gamle regimet fantes glupe arbeidere og samtidig dumme mennesker i de høyere sosiale lag. I det gamle regimet ville det derfor være krefter i de lavere klasser som kunne makte å kjempe for sin klasse. Dersom den herskende klassen bare består av de skarpe og velutdannede, ville denne klassen bli enda mer arrogant enn før, siden de da ville tro at de fortjente privilegiene sine. De lavere klasser vil da føle seg enda mer miserable av den samme grunn. I framtidssatiren spår Young at underklassen gjør oppgjør og slår ned meritokratiet i 2033.

 Historie 

 Kina 
Han-dynastiet innførte et skolesystem i Kina basert på eksaminasjoner av de offentlige ansatte. Konseptet stammer fra det 6. århundret f.Kr. fra den kinesiske filosofen Konfucius, som formulerte tanken om at de som hadde makten skulle ha den på grunn av meritter, og ikke på grunn av arv. Dette startet utviklingen av riks-eksamenen man måtte bestå for å ha mulighet til å bli en del av byråkratiet. Også fra 1400-tallet brukte Kina eksamener for å velge ut de beste kandidatene, og de klassiske eksamenene ble erstattet først i 1905.

 Hellas 
Både Platon og Aristoteles var forkjempere for meritokrati. Platon argumenterte i Staten for, at de vise skulle regjere, og dermed skulle regentene være filosofer. Sokrates mente, at folk kun vil motsi ideen om denne styreform fordi de har en feil idé om hva en ekte filosof er. Sokrates og Adeimantus er enige om at det vil være vanskelig å skape en stat som styres av filosofer - men ikke umulig.

 Midtøsten 
Efter Muhammeds død 632 år e.Kr. ble ansvaret om hvem der skulle overta debattert. Rashidun-kalifatet ble basert på fortjeneste, og Abu Bakr etterfulgte Muhammed. Den fjerde kalifen Ali ibn Abi Talib var den første med blodsbånd til Muhammed og ble også den siste i det meritokratiske kalifatet.

 Europa 
Meritokrati som konsept ble spredt fra Kina til India på 1600-tallet og derfra til Europa og USA. Oversettelse av konfusianske tekster under opplysningstiden førte til at konseptet nådde intellektuelle i vesten. 

Voltaire (1694-1778) ønsket å velge byråkrater basert på eksamensresultater. Francois Quesnay (1694-1774) mente gode samfunn trengte en sterk leder og en samling utdannede, meritokratisk utvalgte mennesker som kunne lage og forbedre lover.  Voltaire og Quesnay var begge inspirert av Kina.

Den britiske filosofen John Stuart Mill støttet meritokratiet i sin bok Considerations on Representative Government. Mill skriver (lett satirisk) at: "En vanlig minister synes selv han har gjort et mirakel av en god gjerning hvis han gir den (utnevnelsen) til en person som fortjener den.." 

I Danmark og Norge ble det innført teologisk embetseksamen innført i 1629 og juridisk embetseksamen i 1736. 

 USA 
I USA hadde man fra 1812 til 1883 et spoils-system, der embeter ble valgt av folket uavhengig av egnethet. Tanken var at vinneren av et valg kunne ta statlige stillinger som et slags krigsbytte. I 1939 kom "the Hatch Act" som gjorde det ulovlig for statlig ansatte å være politisk aktivister.

 Kritikk 
Begrepet meritokrati var i utgangspunktet ment satirisk av Michael Young og som noe negativt.

Pave Frans har kritisert meritokrati og skriver at det kan bidra til å konsolidere privilegiene til de få med mye makt, og at disse kan føle at de fortjener ressursene de alt har uten å bry seg om vårt felles hjem.https://www.vatican.va/content/francesco/en/apost_exhortations/documents/20231004-laudate-deum.pdf

I boken The Meritocracy Trap omtales en snøballeffekt, der ulikheter vokser fordi de mest privilegerte gir sine barn et bedre utgangspunkt enn andre, i form av bedre utdanning og enklere tilgang til jobber med høyere status.

Peter-prinsippet, eller inkompetanse-prinsippet, er en indirekte kritikk av meritokrati. I en stor organisasjon vil en arbeider som gjør en god jobb forfremmes, og hvis han fortsatt gjør en god jobb forfremmes han igjen helt til han når et nivå der han ikke strekker til - og der blir han. Peter-prinsippets følgesetning er «arbeid vil bli utført av personer som ennå ikke har nådd sitt inkompetansenivå». Resultatet er ledere som yter dårligere etter å ha blitt forfremmet. 

Eksempler på bruk av begrepet
Nettleksikonet Wikipedia ble i en Dagbladet-artikkel fra 2008 omtalt som et meritokrati.

 Se også 
 Demokrati
 Oligarki
 Gjørokrati

Referanser

Kategori:Politikk
Kategori:Styreformer