Snipefamilien

se inndeling

Snipefamilien (Scolopacidae) eller sniper er en stor familie i underordenen snipefugler (Scolopaci), som er én av flere underordner i ordenen vade-, måse- og alkefugler (Charadriiformes).

Familien består av 91 arter (hvorav fem er bekreftet utdødd) med tilsammen cirka 146 taxa, fordelt i flere underfamilier, tribus og slekter. Mest tallrik er slekten Calidris, som inkluderer 24 av artene i underfamilien Calidrinae. Den mest tallrike underfamilien er imidlertid Scolopacinae, som inkluderer 34 arter. Nær 50 arter har siden 1. januar 1950 blitt registrert som besøkende til Norge, og flere av dem hekker også her.

De fleste artene hekker i borealt, subarktisk eller arktisk klima, og bare noen fåtalls arter hekker sør for den tempererte sonen.  Snipene, ei gruppe som i tillegg til sniper også inkluderer spover, bekkasiner og rugder, er stort sett trekkfugler, som i varierende grad overvintrer på lavere breddegrader. Noen få (tropiske arter) er imidlertid standfugler, ofte med en naturlig sterkt begrenset geografisk spredning, som for eksempel tuamotusnipe (Prosobonia parvirostris), som bare finnes på Tuamotuøyene i Fransk Polynesia (Stillehavet).

 «Årets fugl 2019» 
miniatyr|venstre|Storspove (Numenius arquata)«Årets fugl 2019» i Norge
miniatyr|venstre|Langtåsnipe (Calidris subminuta)
Norsk Ornitologisk Forening (NOF) valgte storspove (Numenius arquata) til «Årets fugl 2019» i Norge. Samme art ble også valgt til «Årets fugl 2019» i Nederland.

{{sitat|Storspoven er i trøbbel! Bestandene i de fleste land der arten hekker går tilbake, og noen land er i ferd med å miste arten helt som hekkefugl. Nå er det laget en internasjonal handlingsplan som tar sikte på å stanse, og på sikt snu, den negative trenden.|Paul Shimmings / Vår Fuglefauna 41 (2018), nr. 4}}

 Taksonomi 
Scolopacidae er en svært variert familie, som trolig oppsto tidlig i tertiær, sannsynligvis sent i eocen, for omkring  år siden. Sekvensen av arter i denne familien er for en stor del basert på funn gjort i en fylogenetisk studie av Gibson & Baker (2012). Studien viste at slektene Aphriza, Philomachus, Limicola, Eurynorhynchus og Tryngites burde slås sammen med Calidris, noe som også ble resultatet da Banks (2012) litt senere reviderte klassifiseringen.

 Biologi 
Artene er små til mellomstore og varierer typisk i størrelse, mellom . Fuglene karakteriseres av sine lange undre ekstremiteter, tilpasset vading i gruntvannsområder, og slanke, halvlange til svært lange nebb, som enten er rette eller svakt buede, oppover eller nedover. Lengst nebb av alle vadere har hunnfuglene av arten østspove (Numenius madagascariensis''). Det måler i snitt  og er nedoverbøyd. Østspova er dessuten den største av vadefuglene, med en vekt opp mot  hos hunnene, mens hannene i snitt veier  mindre. Fjærdrakten er variert, men som oftest kamuflasjefarget (spettet eller flekket i ulike jordfarger), og hannens hekkedrakt gjerne mer prangende enn vinterdrakten.

Artene er nært tilknyttet våtmarksområder, strandsoner og tidevannssonen langs kysten, der de livnærer seg av små virvelløse dyr, som de plukker opp fra bunnslammet eller bakken med nebbet. Artene er i hovedsak saktegående vadere, men de er også hurtige løpere på land og habile svømmere til vanns.

Snipefuglene hekker for det mest i åpne områder og forsvarer gjerne territoriet sitt med akrobatisk luftatferd. Selve redet er gjerne kun ei enkel grop i bakken, der hunnen typisk legger  egg. Atferden rundt redet varierer imidlertid mye mellom artene. Avkommet til de fleste artene klarer seg raskt selv. De mindre artene er gjerne flygedyktige i løpet av et par uker, mens det blant de større artene kan ta opp mot tre–fem uker.

 Inndeling 
miniatyr|Steinvenderen (Arenaria interpres) særpreges av artens korte nebb
miniatyr|Langnebbspova (Numenius americanus) særpreges av artens ekstra lange nebb
Inndelingen følger HBW Alive og er i henhold til Piersma & Bonan (2019), som i hovedsak følger studien av Gibson & Baker (2012) og klassifiseringen til Banks (2012).

 Charadriiformes, vade-, måse- og alkefugler
 Chionidi, slirenebbfugler
 Charadrii, lofugler
 Scolopaci (Limicoli), snipefugler
 Pedionomidae, slettevandrerfamilien
 Thinocoridae, rypesnipefamilien
 Rostratulidae, riksesnipefamilien
 Jacanidae, bladhønsfamilien
 Scolopacidae, snipefamilien, 5 underfamilier, 8 tribus, 16 slekter, 91 arter (hvorav 5 er utdødd)
 Numeniinae, 2 slekter, 9 arter
 Limosinae, monotypisk, 4 arter
 Calidrinae, 2 tribus, 3 slekter, 30 arter (hvorav 3 er utdødd)
 Scolopacinae, 2 tribus, 5 slekter, 34 arter (hvorav 2 er utdødd)
 Tringinae, 2 tribus, 5 slekter, 19 arter
 Turnici, springvaktelfugler
 Lari, måkefugler

 Se også 
 Liste over snipefugler i Norge

 Referanser 
Banks, R.C. (2012) Classification and nomenclature of the sandpipers (Aves: Arenariinae). Zootaxa 3513: 86–88.

Gibson, R. & Baker, A.J. (2012) Multiple gene sequences resolve phylogenetic relationships in the shorebird suborder Scolopaci (Aves: Charadriiformes). Mol. Phyl. & Evol. 64(1): 66–72.

Piersma, T. & Bonan, A. (2019). Sandpipers, Snipes, Phalaropes (Scolopacidae). In: del Hoyo, J., Elliott, A., Sargatal, J., Christie, D.A. & de Juana, E. (eds.). Handbook of the Birds of the World Alive. Lynx Edicions, Barcelona. (retrieved from https://www.hbw.com/node/52244 on 12 November 2019).

Paul Shimmings (2019) Storspove er Årets fugl 2019: hvor er de nå om vinteren? Norsk Ornitologisk Forening, 16.01.2019. Besøkt 2019-11-16.

 Eksterne lenker 


Kategori:Snipefugler
Kategori:Fugler formelt beskrevet i 1815
Kategori:Dyr formelt beskrevet av Constantine Samuel Rafinesque