Sven Moren

Sven Moren  (født 24. oktober 1871 i Trysil, død 14. desember 1938 i Trysil) var en norsk forfatter og far til dikteren Halldis Moren Vesaas.

Litteraturhistorisk hører Sven Moren hjemme blant folkelivsskildrerne og bondelivsskildrerne som begynte å gjøre seg gjeldende mot slutten av 1800-tallet.  Etter hvert ble Morens forfatterskap preget av framskritt, industri og tiltagende bysivilisasjon, med de motsetningene og konfliktene mellom skogeiere/bønder og skogsarbeidere som dette medførte. Moren ga også ut to barnebøker hvor han brukte sine egne barndomsminner.

I 1909 fikk Moren et reisestipend som brakte ham til Danmark og Tyskland. Året etter reiste han også i Frankrike og Italia og ble kjent med flere norske kunstnere i utlendighet. I 1913-1916 var han formann i Norsk Bokmannslag. Mellom 1915 og 1928 satt han i Det litterære råd i Norsk Forfatterforening. Bokmannslaget tok senere initiativ til å tildele Moren dikterlønn, og i 1936 overtok han dikterlønnen etter Olav Aukrust. han var også leder for Noregs ungdomslag i to forskjellige perioder.

 Sven Morens skrifter  
 Vers (1895)
 Hildring (1897)
 Sogor (1897)
 Paa villstraa (1898)
 Arven (1902)
 Storskogen (1904)
 Svartelva (1907)
 Aust or markom (1909)
 Den store tømmerdrifta – barnebok (1909)
 Raudsjøen (1913)
 Dei morlause gutane i Skardfjellet – barnebok (1915)
 Vaarflaumen – skuespill (1915)
 Vårregn (1918)
 Den gamle skogen (1920)
 Fela – dikt (1922)
 Garden og bygda (1924)
 Grøndalskongen (1925)
 Vegaskile (1926)
 Storvinter og trollskap (1928)
 Styrkeprøve (1929)
 Steg på vegen – dikt (1931)
 Riket er ditt (1932)
 Skuldmennene (1934)
 Gardguten og spelemannen (1936)
 Møte og minne (1938)

 Priser og utmerkelser (utvalg) 
 1926 – Melsom-prisen

 Eksterne lenker 



Kategori:Norske forfattere av folkelivsskildringer
Kategori:Personer fra Trysil kommune
Kategori:Nynorskforkjempere
Kategori:Norske lyrikere