Inge Krokann

Inge Krokann (født 19. august 1893 i Oppdal, død 27. desember 1962 i Gausdal) var en norsk forfatter.

Krokann arbeidet som lærer inntil 1922, da han måtte trekke seg tilbake på grunn av sykdom. Han ble i 1938 medlem av Den norske Forfatterforeningens litterære råd. Fra 1945 mottok Krokann statens kunstnerlønn. Han ble utnevnt til statsstipendiat i 1954. Fra 1954 fikk han også Gyldendals æresgasje.

Han skrev for det meste på nynorsk, med sterke innslag av oppdalsdialekt. Krokann er i ettertiden kanskje best kjent for romanen I Dovre-sno (1929), første bind i romansyklusen om Lo-ætta (fortsatt i Gjenom fonna (1931), På linfeksing (1934) og Under himmelteiknet (1941)). Han lanserte uttrykket «hamskiftet», om overgangen fra naturalhusholdning til pengehusholdning i jordbruket.

 Verker 
 I Dovre-sno, Gyldendal, 1929.
 Gjenom fonna, 2 bd., Gyldendal, 1931.
 Olav Aukrust, Noregs ungdomslag og studentmållaget, 1933.
 På linfeksing, Gyldendal, 1934.
 Blodrøter, Gyldendal, 1936.
 Då bøndene reiste seg, Gyldendal, 1937.
 Under himmelteiknet, Gyldendal, 1941 
 Det store hamskiftet i bondesamfunnet, Samlaget, 1942.
 Dikt, Gyldendal, 1947.
 Ut av skuggen, Gyldendal, 1949.
 Gravlagt av lynet, Gyldendal, 1952.
 Oppdal, bøgda mi, Tanum, 1952.

 Priser 
 Gyldendals legat 1942
 Melsom-prisen 1942 (sammen med Ragnvald Vaage)
 Doblougprisen 1954

 Referanser 

 Eksterne lenker 
 Trondheim folkebibliotek om Inge Krokann
 Digitaliserte bøker av Krokann hos Nasjonalbiblioteket.

Kategori:Norske romanforfattere
Kategori:Nynorskforfattere
Kategori:Vinnere av Gyldendals legat
Kategori:Vinnere av Doblougprisen
Kategori:Statsstipendiater
Kategori:Personer fra Oppdal kommune
Kategori:Fødsler i 1893
Kategori:Dødsfall i 1962