Svingfluer

Svingfluer (Sepsidae), er en liten familie av små fluer. De fleste artene er blanke, slanke og ligner litt på maur. Det finnes ikke spesielt mange arter, men noen av dem er meget vanlige. Svingfluene har en interessant paringsatferd som har blitt mye studert. Hannene forsvarer territorier som hunnene kommer til, og markerer territoriet ved å vifte med vingene.

 Utseende 
Små, slanke fluer (2–6 mm lange), kroppen er ofte blank og vanligvis lite hårete. Brystpartiet (thorax) har en del kraftige børster. Bakkroppen er lang og slank, sylindrisk eller noe kølleformet.

Hodet er nokså lite, nesten kulerundt, med forholdsvis små fasettøyne. Punktøyne (ocelli) mangler. Hodet har ganske få børster. Antennene er små, og består av tre ledd med en antennebørste (arista) på det ytterste leddet – denne formen er felles for de fleste høyere fluer.

Vingene er lange og smale.  Hos den største slekten, Sepsis, er de klare med en mørk tydelig flekk nær spissen.

Beina er lange og slanke, frambeina hos hannene har vanligvis forskjellige utvekster, knøler og stive børster på leggen (tibia), disse brukes til å holde hunnen fast under paringsakten.

Larvene er pølseformede, tilspisset i forenden, uten noe tydelig markert hode. Mellom hvert av de 11 kroppsleddene er det tverr-rader av små pigger eller kroker.

 Levevis 

Larvene lever i en rekke forskjellige typer råtnende materiale, som sopp, åtsel og døde insekter. Trolig spiser de bakterier. Særlig mange svingfluer finner man på kumøkk, der hunnene legger egg på ferske kuruker. De voksne fluene spiser ulike slags råtnende materiale, men også nektar fra blomster.

 Forsvarer territoriet sitt 
Hannene forsvarer territorier enten på kurukene eller på slette flater som steiner eller bygningsvegger. De vifter (signaliserer) med vingene for å markere territoriet og kanskje også tiltrekke seg hunner. Hos slekten Sepsis har hannene en mørk flekk i spissen av vingen som virker som et signalflagg. Hannen bruker sine spesialiserte frambein til å holde hunnen fast under paringen, da han griper hunnens vinger mellom forlåret og leggen. Hannen passer ofte på hunnen en tid før selve paringen, og i denne fasen kan det oppstå voldsomme slagsmål mellom hannene om hunnene.

 Systematisk inndeling / norske arter 

 Orden Tovinger, Diptera
 Underordenen Fluer, Brachycera
 Gruppe Høyere fluer, Cyclorrhapha
 Gruppen Schizophora
 Overfamilien Sciomyzoidea
 Familien Svingfluer, Sepsidae
 Underfamilien Orygmatinae – forholdsvis store og hårete arter, ligner tarefluer (Coelopidae)
 Slekten Orygma
 Orygma luctuosum Meigen, 1830  – funnet spredt over det meste av Norge. Lever i tarehauger langs havkanten.
 Undferfamilien Sepsinae
 Slekten Ortalischema Frey, 1925
 Ortalischema albitarse (Zetterstedt, 1847)  – Nord-Trøndelag, de voksne dyrene på eller ved hestelort
 Slekten Themira Robineau-Desvoidy, 1830  – lever særlig nær vann, på myrer eller i sumper
 Themira annulipes (Meigen, 1826)  – over hele Norge
 Themira arctica (Becker, 1915)  – Troms
 Themira germanica Duda, 1926  – Troms
 Themira gracilis (Zetterstedt, 1847)  – Rogaland og Troms
 Themira leachi (Meigen, 1826)  – vanlig over hele Norge
 Themira lucida (Stæger, 1844)  – Vestlandet og Nord-Norge
 Themira malformans Melander & Spuler 1917  – Oppland og Nord-Norge
 Themira minor (Haliday, 1833)  – kjent fra Sør-Østlandet
 Themira nigricornis (Meigen, 1826)  – spredte funn til Nordland
 Themira pusilla (Zetterstedt, 1847)  – Oppland
 Themira putris (Linnaeus, 1758)  – hele landet unntatt lengst i sør
 Themira superba (Haloday, 1833)  – spredte funn over hele landet
 Slekten Saltella Robineau-Desvoidy, 1830
 Saltella sphondylii (Schrank, 1803)  – kjent fra Rogaland, lever på kumøkk
 Slekten Nemopoda Robineau-Desvoidy, 1830
 Nemopoda nitidula (Fallén, 1820)  – over hele landet. På skyggefulle steder.
 Nemopoda pectinulata Loew, 1873  – spredt over hele landet, særlig i fjellbjørke-sonen
 Slekten Meroplius Rondani, 1874
 Meroplius minutus (Wiedemann, 1830)  – gamle funn på Østlandet, mest på utedoer
 Slekten Sepsis Fallén, 1810  – med en mørk flekk ytterst i vingen. Særlig på kumøkk.
 Sepsis biflexuosa Strobl, 1893  – Troms
 Sepsis cynipsea (Linnaeus, 1758)  – vanlig over hele landet
 Sepsis flavimana Meigen, 1826  – over hele landet
 Sepsis fulgens Meigen, 1826  – over hele landet
 Sepsis nigripes Meigen, 1826  – funnet i Finnmark
 Sepsis orthocnemis Frey, 1908  – vanlig over hele landet
 Sepsis punctum (Fabricius, 1794)  – vanlig over hele landet
 Sepsis violacea Meigen, 1826  – vanlig over hele landet

 Kilder 
 Pont, A.C. og Meier, R. 2002. The Sepsidae (Diptera) of Europe. Fauna Entomologica Scandinavica 37. Brill, Leiden.

 Eksterne lenker 

 The Encyclopedia of Sepsidae  - engelskspråklig. Med detaljerike nærbilder og annen informasjon av mer enn 50 arter.
 Svingfluer, (Diptera)  - engelskspråklig. Med gode nærbilder av flere arter.
 Norsk Entomologisk forening – for deg som vil lære mer om insekter.

Kategori:Fluer