Projisering (psykologi)

Projisering defineres i psykologien som overføring av egne ubehagelige tanker og hendelser til andre personer, gjerne til dem som står en nær. Fenomenet oppstår når egne forestillinger og følelser blir for tunge å bære, og den dårlige samvittigheten lesses over på andre. Å projisere innebærer fordreining og kan gi opphav til konflikt i parforhold, familie og samfunn.  

Mer eller mindre grad av projisering foregår i alle sosiale grupper. Overdreven selvhevdelse er sykelig og betegnes i ekstreme tilfelle som psykopati. 

Den kliniske betydningen av begrepet gjelder mennesker som legger sin egen deltagelse i noe (som oftest i negativ forstand) over på en annen – med andre ord bebreider andre for ting han selv har gjort. Ofte har individet en forestilling om seg selv som «perfekt» eller uangripelig i forhold til kritikk eller negative handlinger.  Dette trenger dog ikke være objektivt negative referanser, men sikter mer på hva det enkelte individet refererer til som negativt/dårlig/uheldig i referanse med sin egen person. Skam er en vond følelse og kan derfor ofte gi grunnlag for projisering. Det er lettere å se den andre som dum enn å kjenne på egen følelse av mindreverd. 

Klassiske eksempler på projeksjoner er Pygmalion i klasserommet og behandlingen av hakke-kyllingen. Alle grupper vil relativt raskt velge en leder og en eller flere syndebukker. Dette fenomenet er godt beskrevet i romanklassikeren Fluenes herre. 

Selvrefleksjon og utvikling av empati er en måte å bevisstgjøre og motarbeide projisering.

 Referanser 

Kategori:Psykologi