Ole Paus (1766–1855)

Ole Paus (1766–1855) var en norsk skipsfører, skipsreder og proprietær fra Skien, som tilhørte den nærmeste familiekretsen rundt Henrik Ibsen i dikterens barndom.Schneider, J. A.: Fra det gamle Skien, bd. III, Skien, Erik St. Nilssens Forlag, 1924 Han var født i Øvre Telemark der familien hadde vært embetsmenn siden tidlig på 1600-tallet, men flyttet som barn til Skien der han ble oppfostret hos slektninger i familien Blom, dro til sjøs som 12-åring og ble skipper og borger i Skien i 1780-årene. I 1798 ble han gift med enken Johanne Ibsen (født Plesner), som hadde vært gift med da avdøde Henrich Ibsen. Han ble dermed svoger til Skiens rikeste mann Didrich von Cappelen og til rederen Nicolay Plesner, og han drev senere rederivirksomhet i samarbeid med Plesner. Han kjøpte lystgården Rising i Gjerpen i 1799 etter å ha solgt Ibsenhuset i Løvestrædet. Han var både stefar til Knud Ibsen og onkel til Marichen Altenburg, Henrik Ibsens foreldre, og inntok sosialt rollen som dikterens bestefar; Ibsens biologiske bestefedre var begge allerede døde da Ibsen ble født.Jørgen Haave (2017), «Familien på lystgården Rising», Familien Ibsen (s. 29–33), Museumsforlaget/Telemark Museum Flere hendelser og personer i Ibsens dramaer er inspirert av slektninger, familietradisjoner og hendelser på Rising tidlig på 1800-tallet. Etter ektefellens død flyttet han tilbake til Skien og bodde hos sønnen Christian Cornelius Paus, som hadde blitt byfogd i Skien og senere også amtmann i Bratsberg. En rekke av hans etterkommere, bl.a. stålgrosserer Ole Paus (f. 1846), generalmajor Ole Paus (f. 1910) og visesangeren Ole Paus (f. 1947), er oppkalt etter ham. Det samme var Henrik Ibsens bror Ole Paus Ibsen. Det finnes to malerier av ham, et maleri på elfenben av ham som ung trolig fra 1790-årene og et maleri av ham av Mikkel Mandt fra ca. 1842/43.

 Biografi 

Ole Paus tilhørte slekten Paus og ble født inn i det Ibsenforsker Jon Nygaard beskriver som et «sammenfiltret embetsaristokrati» i Øvre Telemark. Han var sønn av skoginspektør («holzførster») i Øvre Telemark Cornelius Paus (1726–1799) og Christine Falck. Faren var sekretær for amtmann i Bratsberg Johan Frederik von Løvenhielm før han ble utnevnt til det kongelige embetet som skoginspektør. Ole var barnebarn av prokurator og konstituert sorenskriver i Øvre Telemark Paul Corneliussen Paus (1697–1768) og Martha Christophersdatter Blom, og oldebarn av sorenskriver i Øvre Telemark Cornelius Povelsson Paus (1662–1723). Han ble født på gården Bjåland i Lårdal, som hadde tilhørt hans oldefar Christopher Blom, og ble døpt 23. mars 1766. Hans faddere var, som angitt i kirkeboken, «hr. capit. Flüg, hr. lieut. Coucheron, mad. Blom, jomfr. Johanne Blom, jomf. Anne Josepha von Koss». Han hadde to eldre søstre, Martha Paus (1761–1786), gift med skipsreder og trelasthandler Hans Jensen Blom, og Hedevig Paus, gift med skipsreder og kjøpmann Johan Andreas Altenburg; søsteren var mor til Marichen Altenburg og mormor til Henrik Ibsen. Alle søskenene flyttet til Skien mot slutten av 1700-tallet.

Som barn en gang i 1770-årene ble Ole Paus tatt opp i huset hos farens fetter, skipsfører og kjøpmann i Skien Christopher Blom (1739–1803). Som 12-åring dro han til sjøs med Christopher Blom, som lærte ham opp i skipperyrket. Ole Paus fikk skippersertifikat 12. desember 1787 og borgerskap i Skien 23. januar 1788. Ole Paus førte først skip eid av kjøpmann Jochum Adtzlew og dennes sønn Petter Adtzlew, bl.a. i fart mellom Norge og Storbritannia; i 1794 førte han Adtzlews brigg «Haabets Anker» (86 ½ kommerselester; bygget 1782 i Langesund). Senere førte han skipet «Hazard» (127 ½ kommerselester), som han eide sammen med svogeren Nicolay Plesner. Han eide også en part i skipet «Grev Bernstorff», også sammen med svogeren Plesner. Ole Paus sluttet å seile i midten av 1820-årene.

27. november 1798 ble han gift med Johanne Ibsen (født Plesner), enke etter skipperen Henrich Ibsen som døde i skipsforlis i 1797 og datter av kjøpmann i Skien Knud Plesner og Maria Kall. Ole Paus ble dermed stefar til Knud Ibsen. I begynnelsen av 1799 kjøpte Ole Paus gården Rising søndre i Gjerpen av enkefru Rehbinder (Dorothea von Cappelen), som var søster til hans nye svoger Didrich von Cappelen; han fikk i det følgende året oppført en ny herskapelig hovedbygning som i dag er fredet. Han kjøpte også en part i Rising nordre og i en annen gård. Ibsen-forskeren Jon Nygaard har påvist at Rising ble kjøpt for verdiene til Johannes første ektefelle, Henrich Ibsen: «Johanne overtok formelt formuen etter den avdøde ektemannen på vegne av de to barna. I virkeligheten ble hennes nye ektemann, Ole Paus, forvalter av denne formuen. Bare en måned senere, 5. februar 1799, viser offentlige registre i Skien og Gjerpen at Ole Paus på én og samme dag solgte Ibsenhuset i Løvestrædet i Skien og kjøpte gården Rising i Gjerpen.»Jon Nygaard (2014). «The Wilder the Starting Point: Some Critical Remarks to Michael Meyer's Ibsen: A Biography», Scandinavian Studies, vol. 86, nr. 1, s. 72–97 I folketellingen i 1801, like etter at de hadde flyttet til Rising, bestod husholdningen av Ole Paus og ektefellen, stesønnene Knud Ibsen og Jacob von der Lippe Ibsen (1796–1805), deres da to felles barn og syv tjenestefolk.Folketelling 1801 Enkefru Rehbinder bodde dessuten i nabogården i Løvestrædet; «det vil si at Ole Paus' kjøp av Rising skjedde som en transaksjon innenfor hans nye familie og kjøpet og senere byggingen av nytt våningshus ble finansiert av salget av Henrich og Johanne Ibsens hus i Løvestrædet 27».


Ole Paus var sammen med Nicolay Plesner forlover ved stesønnen Knud Ibsens bryllup med niesen Marichen Altenburg. Ole Paus var også svoger til eidsvollsmannen Didrich von Cappelen som i første ekteskap var gift med Maria Plesner (1768–1800), og var også tremenning til dennes annen ektefelle Marie Severine Blom.Einar Østvedt, Henrik Ibsen : miljø og mennesker, Oslo, Gyldendal, 1968Michael Meyer, Henrik Ibsen : en biografi, Oslo, Gyldendal, 1971 (2006), ISBN 82-05-35108-2, s. 4Høgvoll, Arvid; Bærland, Ruth (1996). Henrik Ibsen: herregårder, kammerherrer, godseiere og proprietærer : brokker av en slektshistorie. Blant hans barns faddere var det tolv personer med navnet Blom.

Ole Paus og Johanne Plesner hadde fem sønner og fire døtre: Hans sønner var prokurator (advokat), fogd og proprietær Henrik Johan Paus (f. 1799), byfogd, amtmann og stortingsrepresentant Christian Cornelius Paus (f. 1800), og skipsreder og bankdirektør Christopher Blom Paus (f. 1810), samt Nicolai Kall Paus (f. 1804) som døde som spedbarn og Jacob von der Lippe Paus (f. 1806) som døde ung. Hans døtre var Maria Marthine Paus (f. 1802), Christine Pauline Paus (f. 1803), gift med skipskaptein Gerhard van Deurs, Mariane Nicoline Elisabeth Paus (f. 1808), og Johanne Caroline Paus (f. 1813).

Eldstesønnen Henrik Johan Paus vokste fra femårsalderen opp hos sin tante og onkel Hedevig og Johan Andreas Altenburg i Altenburggården, og Knud Ibsen og hans senere ektefelle Marichen Altenburg vokste også i stor grad opp sammen og «ble nærmest betraktet som søster og bror selv».Joan Templeton, Ibsen's women, Cambridge University Press, 1997, p. 1ff. Ole Paus inntok sosialt langt på vei rollen som bestefar til Henrik Ibsen (begge Ibsens biologiske bestefedre døde før Ibsens fødsel), og Ole Paus, hans søster, ektefelle og barn var Knud og Marichen Ibsens nærmeste slektninger i dikterens barn- og ungdom. En rekke figurer og episoder i Henrik Ibsens diktning er inspirert av slektninger og av hendelser på Rising tidlig på 1800-tallet.Oskar Mosfjeld, Henrik Ibsen og Skien : en biografisk og litteratur-psykologisk studie, Gyldendal, 1949

Ole Paus bodde på Rising til kort etter ektefellens død i 1847. Samme år ble sønnen C.C. Paus utnevnt til byfogd i Skien, og Ole Paus flyttet da inn hos sønnen i Skien, mens husholdningen på Rising ble oppløst. C.C. Paus overtok senere Rising, og døde der i 1879. Etter noen år flyttet Ole Paus til sine tre døtre i den tidligere Christopher Bloms gård i Skien, der han også hadde bodd i sin ungdom. Hans yngste sønn Christopher Blom Paus bodde like over gaten, og Altenburggården lå også på skrått over gaten.

Ole Paus var bl.a. farfar til krigskommissær Johan Altenborg Paus (f. 1833), grosserer i Manchester Christopher Paus (f. 1843), stålgrosserer, fabrikkeier og bankdirektør Ole Paus (f. 1846), som etablerte stålgrossistfirmaet Ole Paus i 1872, fabrikkeier Christian E. Paus (f. 1851) og fabrikkeier Karl L. Paus (f. 1856). Han var oldefar til godseier og pavelig kammerherre Christopher Tostrup Paus (f. 1862), som ble utnevnt til greve av pave Pius XI, til den britiske diplomaten Christopher Lintrup Paus (f. 1881), til veiingeniøren Hans Wangensten Paus (f. 1891), til stålgrosserer Christopher Blom Paus (f. 1878), til godseier, fabrikkeier og generalkonsul Thorleif Paus (f. 1881), til fabrikkeier Eyvind Paus (f. 1900), til godseier Karl Paus (f. 1902) og til godseier Herman Christopher Paus (f. 1897), som var gift med Leo Tolstojs barnebarn, grevinne Tatiana Tolstoy; deres etterkommere eier bl.a. herregården Herresta. Blant etterkommerne av Ole Paus er også generalmajor Ole Paus (f. 1910), visesangeren Ole Paus (f. 1947), stålgrosserer Per Paus (f. 1910), skipsreder og investor Christopher Paus (f. 1943), oljeinvestor Peder Paus (f. 1945), godseier Christopher Paus (f. 1941), godseier Greger Paus (f. 1943), designer og medeier i Wilh. Wilhelmsen Pontine Paus (f. 1973), medeier i Wilh. Wilhelmsen Olympia Paus (f. 1976), den nåværende godseier på Herresta Fredric Paus (f. 1971) og komponisten Marcus Paus (f. 1979).

Ole Paus døde i Christopher Bloms gård i Skien om aftenen klokken halv ti 26. juli 1855 i en alder av 89 år og fire måneder. Han ble begravet på Gjerpen kirkegård 11. august samme år.

I fjernsynsserien En udødelig mann fra 2006 ble Ole Paus spilt av Per Theodor Haugen.

Portretter
Det finnes to portretter av ham. Det ene, trolig fra 1790-årene, omtales i Katalog over malede Portræter i Norge (1886) som «m. paa Elphenben i yngre Alder». Det andre portrettet ble malt av Mikkel Mandt ca. 1842/43 da Mandt var i Skien og ga undervisning i tegning og maling med Henrik Ibsen som elev. Ifølge Katalog over malede Portræter i Norge var begge portrettene eid av C.C. Paus. Mandt-maleriet, eller en kopi av det, er i privateie i Oslo (Margaret Rynning). Det er uklart hvor det andre portrettet er. En reproduksjon av det i svart-hvitt ble laget en gang rundt 1900; dette bildet er fra en samling svart-hvitt-reproduksjoner som tilhørte B.C. Pauss. En lett fargelagt versjon av svart-hvitt-bildet ligger trolig ganske nær originalfargene, som var typiske for akvarellportretter på elfenben på den tiden.

 Bilde  Beskrivelse  Tid  Informasjon 100px100px  Maleri på elfenben av Ole Paus  ca. 1790-årene  Katalog over malede Portræter i Norge (1886) nevner portrettet («m. paa Elphenben i yngre Alder») og at det var eid av C.C. Paus (som døde i 1879). Ukjent eier; opplysninger ønsket. Svart-hvitt-bilde fra ca. 1900, fra en samling reproduksjoner som tilhørte cand.theol. B.C. Pauss.En lett fargelagt versjon av svart-hvitt-bildet ligger trolig ganske nær originalfargene. 100px  Maleri av Ole Paus av Mikkel Mandt  ca. 1842/43  Katalog over malede Portræter i Norge (1886) nevner portrettet og at det var eid av C.C. Paus. Enten originalen eller en kopi tilhørte siden etterkommere av Caroline Amalie Paus (1848–1933) og er i privateie i Oslo (Christiane Margrethe Wielgolaski f. Winsnes; siden hos Margaret Rynning); det er dette bildet som er avbildet til venstre.

Aner

 Referanser 

Kategori:Norske kapteiner
Kategori:Norske skipsredere
Kategori:Henrik Ibsens familie
Kategori:Fødselsdato ikke oppgitt
Kategori:Artikler i sjøfart-prosjektet