Beistet i Gévaudan

Beistet i Gévaudan (fransk: La Bête du Gévaudan) var ett eller flere ulvelignende dyr som drepte ca. 100 mennesker i den tidligere provinsen Gévaudan i Frankrike fra sommeren 1764 til sommeren 1767. Hendelsen spredte skrekk i Gévaudan og lever fortsatt i fransk folkeminne, men ble aldri særlig kjent i utlandet. I 2001 laget Christophe Gans filmen Ulvenes klan, med en personlig fortolkning av hva som kunne ha skjedd.

 Bakgrunn 
Gévaudan er et fjellrikt og vanskelig fremkommelig område i Sentralmassivet i det sørlige Frankrike. Det ligger for det meste innen dagens departement Lozère; litt av nordenden strekker seg inn i Haute-Loire. På 1700-tallet var det et av de fattigste områdene i Frankrike.

Århundret begynte med det protestantiske camisardopprøret mot den katolske statsreligionen, der begge sider begikk grusomheter. Så kom en epidemi som drepte en femtedel av befolkningen i regionhovedstaden Mende og halvparten av befolkningen i en annen stor by, Marvejols. Klimaet var ustabilt; resultatet var dårlige avlinger og flommer som ødela mye av veinettet. For å få mat måtte bøndene selge unna mange av sauene og kyrne sine, noe som på sikt økte armoden.

Hovednæringen var landbruk, spesielt sauehold, noe som krevde utstrakt bruk av gjetere. Som i andre førindustrielle samfunn var det barn og kvinner som sto for gjetingen. De befant seg i en utsatt posisjon; antall ulver i Gévaudan økte kraftig frem mot 1764, og bare mellom mai 1761 og mars 1762 ble det skutt 700 av dem i området.

Camisardopprøret mot stat og kirke hadde skapt mistro mot øvrigheten, noe som nok er en av forklaringene til at jakten på beistet først lyktes etter tre år. Bøndene hadde blant annet forbud mot å eie skytevåpen, selv om det likevel var relativt vanlig. Den fiendtlige holdningen overfor myndighetene kan også ha ført til at drap begått av beistet ikke ble rapportert inn, slik at antall angrep kan være høyere enn de offisielle tallene.

Gévaudan var et område rikt på sagn og myter, både om varulver (loup-garou) og monstre (une Bête). Dette kom til å påvirke lokalbefolkningens syn på det som skjedde. Enkelte ble mistenkt for å ale opp ulver for å rane veifarende (meneurs de loups); dette er for øvrig en forklaring som har blitt gjentatt også i moderne tid.


 Beskrivelse av beistet 

Beskrivelsen av beistet varierer. En typisk fremstilling er et ulvelignende vesen på størrelse med en ku, med et bredt bryst, en lang krøllete hale med en løveaktig dusk på enden og et greyhoundaktig hode med store, fremtredende huggtenner. Det er også verdt å legge merke til at det kunne hoppe svært langt, kanskje opptil ti meter.

 Drapene 
Drapene skjedde i et stort område, seks til syv mil i hver retning, adskilt av de tverrgående fjellkjedene Margeride og Montmouchet. Kombinert med de dårlige veiene gjorde dette det vanskelig å følge beistet etter hvert angrep. Det fikk også lett spillerom siden gjeterne ofte var barn som ikke kunne forsvare seg.

Det første drapet man har kilder om, inntraff i den lille landsbyen Les Hubacks, der den 14-årige Jeanne Boulet ble drept 30. juni 1764. Det siste skjedde 18. juni 1767, da et lite barn ble drept. 62 av ofrene var kvinner, 38 menn. Over 30 av dem var barn som gjette.

Stort sett skjedde angrepene mot personer som var alene og svake, men også mot grupper av mennesker og voksne. Spesielt to episoder fikk stor oppmerksomhet:

I januar 1765 hadde syv unge gjetere samlet flokkene sine i La Coutasseire, ledet av den tolvårige Jacques-André Portefaix. Av redsel for beistet hadde de utstyrt seg med kniver og enkle spyd. Beistet kom plutselig overraskende på dem, og selv om barna forsvarte seg, klarte det å rive av deler av ansiktet på en av guttene. Oppildnet av Portefaix klarte gjeterne en stund å drive beistet vekk, men så kom det tilbake og bet en av de andre i ansiktet og prøvde å dra ham vekk fra flokken. De tapre barna klarte til slutt å jage vekk beistet, og ingen omkom denne gangen. Som takk for sitt mot ble Portefaix sendt til militærakademiet i Bapaume på statens regning.

Den andre berømte episoden skjedde i Bessière i mars samme år. Den 30-årige Jeanne Marlet var ute i hagen sin med de tre yngste barna, da beistet hoppet over gjerdet og gikk løs på dem. Moren prøvde så godt hun kunne å forsvare de små, og en heroisk kamp fant sted i ca. en halv time. Beistet fikk tak i en av sønnene på seks år og dro ham ut av hagen med et kraftig bitt rundt hodet. Heldigvis kom to av de eldre sønnene til, og ved hjelp av en hund klarte de å drive beistet vekk. Gutten som beistet hadde dratt av gårde med, fikk bitt av nesen og overleppen sammen med det ene kinnet og døde tre dager senere. Kong Ludvig XV ble så grepet av historien om den tapre moren at han ga henne 300 livres som belønning.

Det er verdt å legge merke til at beistet brukte uvanlige drapsmetoder. Det ignorerte ofte de områdene på kroppen som rovpattedyr gjerne går etter (ben eller strupe for henholdsvis å overmanne og drepe byttet), og konsentrerte seg isteden om hodet som det knuste før det begynte å spise. Det hadde også en spesiell smak for mennesker, og angrep ofte gjeterne istedenfor husdyrene som var lettere å få tak i. Noen observasjoner hevder å ha sett beistet sammen med en mann.

 Biskopen kommer med et hyrdebrev 
Gabriel-Florent de Choiseul-Beaupré hadde vært biskop av Mende siden 1723. Dette bispedømmet omfattet også Gévaudan. I sin lange karriere hadde han gitt viktige bidrag til å sette igang utbygging av veiene i området, for å lette eksporten av den lokale landbruksproduksjonen (først og fremst ull).

Choiseul-Beaupré var tilhenger av jansenismen, en kristen skoleretning som la vekt på det menneskelige forderv og predestinasjon. På den siste dagen i 1764 kom han med et hyrdebrev om beistet, sterkt preget av jansenistisk tenkning: Beistet var sendt av Gud på grunn av lokalbefolkningens synder, det hadde aldri kommet hvis den hadde levd rettferdig. Han minnet om historier fra Det gamle testamentet der Gud sendte plager og villdyr, og spurte foreldre som hadde mistet barn til beistet om de ikke fortjente det som en straff. Beistet ville bli drept når Guds nåde vendte tilbake.

Hyrdebrevet hadde en ødeleggende effekt på enkeltes moral, noe som førte til at de tok unødvendige risker eller lot være å forsvare seg mot beistet. Men mange valgte å ta opp kampen.

 Dusør for beistet 
Det ble utlovet en dusør på over  livres for den som klarte å uskadeliggjøre beistet. Kongen bidro med  og biskopen . Hele beløpet svarte til verdien av 100 hester.

 Jakten 
I de tre årene beistet terroriserte Gévaudan ble det jaktet intenst på det, i mer eller mindre organiserte former. Fem jegere gjorde seg spesielt bemerket:

 Kaptein Duhamel ble i september 1764 beordret til å jakte på beistet sammen med 57 dragoner. Han ledet jakten som en militæroperasjon, noe som gjorde at avdelingen etter hvert fikk et anstrengt forhold til lokalbefolkningen. Han oppnådde ingenting – det viste seg at jakten krevde mer sluhet enn styrke og makt – og han ble avløst i april 1765.
 M. Denneval ble regnet som Frankrikes største ulvejeger og ble sendt til Gévaudan i februar 1765 sammen med sin sønn. Heller ikke de fikk fatt i beistet og ble beordret tilbake til Paris i juli 1765.
 Jean-François Antoine de Beauterne var en venn og rådgiver av kong Ludvig XV og ble på hans personlige ordre sendt til Gévaudan i juni 1765. I likhet med Denneval dro han sammen med sin sønn. 21. september 1765 fikk han vite at en kjempeulv var blitt observert i Pommier-skogen en kilometer nord for Sainte-Marie-des-Chazez, og dro dit med jaktfølget sitt. Følget jaget ulven mot Antoine og den stoppet 50 meter fra ham. Antoine skjøt mot ulven med en kombinert ladning av en muskettkule og mellom 30 og 40 ulvehagl. Ulven fikk kulen i det høyre øyet og haglene i den høyre skulderen og siden og falt ned. Rett etter klarte ulven å komme seg på benene og angripe Antoine, som ennå ikke hadde rukket å lade om. Han ropte på hjelp, og nevøen Rinchard fikk endelig ram på dyret med sin karabin. Ulven var over 1,8 meter lang og 65 kilo tung, med et stort hode og 3,5 cm lange klør. Den ble utropt til å være beistet, etter at flere som hadde blitt angrepet identifiserte den. Sønnen dro til Versailles med ulveliket. Dessverre fortsatte beistet å angripe mennesker også etter dette, noe som kan tyde på at mer enn en ulv har vært innblandet. Antoine forlot Gévaudan 3. november samme år.
 Markien av Apcher var bare 19 år da han i 1767 tok opp igjen jakten, sammen med sin far greven av Apcher. Beistet ble jaget av hans oppbud da den endelige avgjørelsen fant sted:
 Jean Chastel var en lokal innbygger i Gévaudan som deltok i jakten sammen med sønnene Pierre og Antoine. 19. juni 1767 klatret han opp Montmouchetfjellet og tok post i  meters høyde, på et sted som heter Sogne d'Auvers. Han hørte at Apchers oppbud drev et dyr mot ham, og leste en litani for jomfru Maria. Da han så opp fra boken sto beistet 20 meter fra ham. Chastel lukket bønneboken, la brillene i lommen og musketten til skulderen. Beistet sto stille, og Chastel skjøt to sølvkuler støpt fra en jomfru Maria-medaljong. Den siste kulen traff ulven i hjertet, og den døde. Etter dette sluttet angrepene. Chastel hadde klart det som det store oppbud ikke hadde klart på tre år. Chastel fikk balsamert ulven og sendt den til Versailles, men balsameringen var amatørmessig utført. Da kadaveret kom til kongen var det gått i oppløsning og stinket fælt. Kongen ga rasende beskjed om at det øyeblikkelig skulle begraves.

 Forklaringsmodeller 
Historien om beistet har frembragt mange tolkninger av hva det var, mer eller mindre fantasifulle. Alle øyevitneberetninger synes å peke på at det var en (eller to) ulver, muligens også hybrider mellom ulv og hund. Men dette reiser også spørsmål:
 Hvorfor klarte beistet å unngå de store oppbudene av jegere som ble satt inn, mens hundrevis av andre ulver ble felt?
 Hvorfor angrep beistet alene og ikke i flokk, som er vanlig for ulver?
 Hvorfor angrep beistet mennesker, når lettere bytte var for hånden?
 Hvorfor brukte beistet drapsmetoder som er uvanlige for rovpattedyr?
 Bøndene i distriktet var godt kjent med ulver, og majoriteten av dem trodde ikke det var en ulv.

En annen mulighet er at noen hadde alet opp en eller flere ulver eller ulvehybrider som drapsvåpen mot mennesker, eller på annen måte anskaffet seg dem (se for øvrig Gysingevargen).  På denne tiden ble det fortsatt brukt hunder i krig, trent opp til å drepe mennesker på en rask og effektiv måte. Hvis en eller flere personer hadde grunn til å hate deler av lokalbefolkningen i Gévaudan, ville besittelse av slike krigshunder gi dem et grusomt våpen. Dette var et samfunn fylt av indre motsetninger: Katolikker mot protestantiske sekter, jansenister mot jesuitter, adel mot bønder, familier mot familier – i et slikt miljø er veien fra hat til handling kort.

Tilhengere av denne teorien har pekt på Jean Chastel og sønnene som mulige kandidater, siden faren fikk tak i ulven når andre ikke klarte det, siden familien alte opp hunder og det ble påstått at sønnen Antoine hadde hatt et dyr som lignet svært på det faren skjøt og siden familien hadde et generelt frynsete rykte i trakten.

 Et menneske? 

Det har også blitt fremmet en teori om at det kan dreie seg om et menneske som led av hypertrikose, det vil si abnorm hårvekst.  Denne lidelsen har blitt brukt som forklaring på varulvfenomenet av flere folkloristikere. Mennesker med avvikende utseende ble tidligere svært ofte utstøtt fra samfunnet, og dette kan ha ført til ønsker om å hevne seg ved å drepe de som levde innenfor samfunnets rammer. Det finnes ingen beviser som peker mot denne teorien; alle som bivånte angrepene har beskrevet angriperen som et firebent dyr.

 Kanskje en helt naturlig forklaring? 
Jay M. Smith hevder i sin bok at det ikke var noe uvanlig ved det som skjedde. Han påpeker at det i Frankrike på denne tiden var mange angrep på mennesker fra en, flere eller flokker av ulver.Smith side 12-13: «The rural historian Jean-Marc Moriceau has documented thousands of deadly wolf attacs across the French realm  from the sixteenth through early nineteenth centuries.... Moriceau  is inclined to put the true number of human fatalities in the early modern period to a staggering 9 000.» Han påpeker også at området for angrepene var fullt av overtro og myter, og at dette bidro til hvordan de ble beskrevet.Smith side 20: «Many of the surprising attributes that would be credited to the beast of the Gévaudan.... belonged to a rich stock of of characteristics associated with enchanted animals and the sorceres and fairies believed to consort with them.»


 En norsk forklaring 
I sin gotiske krimromanen Beistet  gir den norske forfatteren Johannes Kaasa en helt ny forklaring på beistet. Han skriver i etterordet til romanen at han har gått gjennom en rekke skriftlige kilder, og at han også foretok en forskningsreise til Gévaudan. I romanen hevdes det at det ikke var en ulv, og at mennesker sto bak.

 Brukt i kunsten 
 Robert Louis Stevenson reiste gjennom området i 1878 og beskrev legenden i boken Travels with a Donkey in the Cévennes (På vandring med et esel i Cevennene (Spartacus, 2018):

 Auvergnes store dikter Henri Pourrat skrev om beistet i boken Histoire fidèle de la Bête en Gévaudan fra 1946. Han tok seg en del dikteriske friheter og skrev at Antoine Chastel (som angivelig skulle ale opp ulver) sto bak beistet, helt til han ble stoppet av faren, Jean Chastel, da denne ble religiøs.
 Skrekkforfatteren Clark Ashton Smith ble inspirert til å skrive The Beast of Averoigne og andre noveller hvor handlingen er lagt til et gammelt Auvergne.
 Som allerede nevnt førte legendene rundt angrepene til filmen Ulvenes klan. Selv om den bygger på den opprinnelige historien, tok den seg mange friheter for å bli enda mer underholdende.
 En noe mer nøyaktig versjon av de historiske begivenhetene ble fremstilt i TV-filmen La bête du Gévaudan, Frankrike 2003, først vist av TV-kanalen ARTE i 2005, regissert av Patrick Volson.

 Forsøk på en kronologisk oversikt over angrepene 
Denne listen er laget ved å systematisere hendelser beskrevet i bokteksten til Thompson (referert under).  Det kan ha vært ytterligere angrep og drap som han ikke omtaler.
 Dato  Sted  Angrepet  Resultat 30. juni 1764  Les Hubacs  Jeanne Boulet (14 år)  Drept  Masméjean-d'Allier  Jente (15 år)  Drept Slutten av august  Chaudeyrac  Gjeter (15 år)  Drept Starten av september  Pradels  Gjeter  Drept 6. september  Estrets  Kvinne (36 år), angrepet i hagen sin  Drept 16. september  Choisinets  Gjetergutt  Drept 26. september  Thorts  Jente (12 eller 13 år)  Drept 7. oktober  Apcher  Kvinne (20 år)  Drept 8. oktober  Pouget  Jean Rieutort (15 år)  Alvorlig skadet 10. oktober  Caires  Gutt (15 år)  Alvorlig skadet 10. oktober  Bergounhous  To brødre (13 og 6 år) og søsteren (12)  Ingen store skader 19. oktober  Grazières  Kvinne (21 år)  Drept 25. november  Buffeyrettes  Catherine Vally (ca. 60 år)  Drept 15. desember  La Fage  Catherine Chastang (45 år)  Drept  Chanteloube  Ung mann  20. desember  Fau-de-Peyre  Jente (12 år)  Drept 24. desember  Chaulhac  Ung gutt  Drept 27. desember   Ung gutt  Overlevde  Auzenc  Martial Mathieu  Drept Slutten av desember  Saint-Chély  Kvinne (ca. 20 år)  Drept 27. desember  Boussefol  Kvinne (ca. 20 år)  Drept 28. desember  Saint-Martin-du-Born  Ung jente  Overlevde 1. januar 1765  Falzet  Gutt (16 år)  Drept 2. januar  Mazel  Jean Chateauneuf (14 år)  Drept 6. januar  Saint Juéry  Delphine Courtiol (voksen kvinne)  Drept 6. januar  Maurines  Ung jente  Drept  Rieutort-d'Aubrac  Ung kvinne  Drept januar  La Coutasseire  Syv unge gjetere  Alle overlevde 14. januar  Lescure  Gutt (13 år)  Drept 15. januar  La Bastide  Catherine Boyer (20 år)  Alvorlig skadet  Saint Just  Jente (14 år)  Alvorlig skadet 17. januar  Mazel  Stor mann  Uskadd, men med sjokkskader 23. januar  Chabanolles  Jeanne Tanavelle (25 år)  Drept 23. januar  Venteuges  Barn (tre år), snappet fra en lukket hage  Drept 30. januar  Charmensac  Ung jente  Døde på sykehuset av skadene 1. februar  Javols  Gutt (8 år), snappet foran huset sitt  Mindre skader 9. februar  Mialanettes  Marie-Jeanne Rousset (12 år)  Drept 21. februar  Aumont  Bonavel (voksen mann)  Overlevde 22. februar  Javols  Barn  Alvorlig skadet 23. februar  La Molle  Jente (18 år)  Alvorlig skadet 28. februar  Escures  Voksen kvinne og tjenestejenta  Skadet 28. februar  Chabrier  Jente (8 år), snappet i en landsbygate  Drept 1. mars  Fau-de-Brion  Jente (8 år), angrepet foran huset sitt  Døde av skadene 4. mars  Ally  Kvinne (ca. 40 år)  Drept 8. mars  Fayet  Jente (10 år)  Drept 9. mars  Ligonès  Sterk kvinne (ca. 30 år)  Drept 11. mars  Malaveillettes  Marie Pougnet (3 år), snappet foran huset sitt  Drept 13. mars  Albaret-Sainte-Marie  Ung gutt, snappet foran huset sitt  Lettere skadet mars  Bessière  Jeanne Marlet med barna sine, angrepet i hagen  En av sønnene døde av skadene mars  Chanaleilles  Gutt  Drept 18. mars   Gutt  Unnslapp uten særlige skader 20. mars   Gutt (10 år)  Drept 25. mars   To menn og en kvinne  Unnslapp 29. mars  Cheylaret  François Fontugne (9 år)  Drept 29. mars   Gjetergutt  Unnslapp 3. april  Bergounhoux  Jacques Gibilin (10 år)  Drept 4. april  Mézéry  Dauphine Annez (13 eller 14 år)  Drept 5. april  Donnepau  Fire barn  Ett av barna drept 7. april  La Clauze  Gabrielle Pelicier (16 år)  Drept april  Chaudeyrac  Jente  Drept 18. april  Besset  Martial Charrade (13 år)  Drept 19. april  Paulhac  Barn  Drept 22. april  Couffours  Gutt (15 år) og pike (12 år)  Gutten skadet 29. april  Auvers  Jente (12 år), snappet foran huset sitt  Drept 2. mai  Pepinet  Kvinne (over 50 år)  Drept 4. mai  Chantelouve  Gjeterjente (14 år)  mai  Nozeyrolles  Kvinne (17 år)  Drept mai  Besset  Jente (13 år)  Drept 7. mai  Cheminades  Gjetergutt  Unnslapp 11. mai  Tenazeyre  Fire gjetergutter (10 til 14 år)  Unnslapp 19. mai  Servilange  Kvinne (45 år)  Drept 21. mai  Mazeirac  Spedbarn, snappet i landsbyen  Uskadet 24. mai  Julianges  Marguerite Martin (20 år)  Døde av skadene 24. mai  Marcillac  Marguerite Boney (18 år)  Unnslapp 24. mai  Saint-Privat-du-Fau  Tjenestepike  Unnslapp mai  Amourettes  Gutt (11 år)  Unnslapp mai   Marie Valès (13 år)  Drept 1. juni  Nozeyrolle  Gutt (12 år)  Drept 1. juni  Lair  Jeanne Hugon (11 år)  Drept 20. juni  Saugues  Barn (8 år)  Drept 21. juni  Pepinet  Gutt (12 år)  Drept 21. juni  Sauzet  Kvinne (i 40-årene)  Drept 21. juni  La Pause  Jente (10 år)  Unnslapp 21. juni  Tombebis  Bror og søster  Unnslapp 2. juli  Malzieu  Postmann og assistent  Unnslapp 4. juli  Broussolles  Marguerite Oustallier (68 år)  Drept 4. juli  Julianges  Ung jente  Unnslapp 10. juli   To nonner  Unnslapp 22. juli  Auvers  Claude Biscarrat (9 år)  Drept 27. juli  Servières  Pierre Roussel (4 år)  Alvorlig skadet 9. august  Pompeyrenc  Jeanne Anglade (16 år)  Drept 11. august  Paulhac  Marie-Jeanne Valet (19 år)  Unnslapp 2. september  Diège  Kvinne (22 år)  Unnslapp 8. september  La Vachelerie  Marie-Jeanne Barbier (12 år)  Drept 11. september  Mellom Saint-Flour og Paulhac  3 voksne menn  Unnslapp 12. september  Pinols  Jean Teissèdre og en annen gutt  Alvorlig skadet 13. september  Besseyre-Saint-Mary  Jente (13 år)  Drept 17. september  Pommier  Jeanne Valette og barn  Unnslapp 21. september  «Det første beistet» ble drept 2. desember  Besseyre-Saint-Mary  Vidal Tourneix (6/7 år) og Jean Couret (13/14 år)  Skadet 9. desember  Lachamp  To kvinner  Skadet desember  Paulhac  Ung mann  Skadet 21. desember  Marcillac  Agnès Mourgues (11 år)  Drept 22. desember  Julianges  Gjeterjente (12 år)  Drept 15. februar 1766  Badouille  Jeanne Delmas  Skadet 4. mars  Montchauvet  Jean Bergougnoux (gutt)  Drept mars  Ligonès  Marie Bompard (8 år), snappet utenfor huset sitt  Drept 21. mars   Jean-Pierre Pourcher og en annen voksen mann  Unnslapp 17. april  Pauze  Marguerite Lèbre (6 år) og søsteren (10 år) utenfor huset deres  Maguerite døde av skadene 24. april  Meynial  Gjeter  31. mai  Buffat  Broren til Jean Teissèdre (12. sept. året før) (10/11 år)  Drept 3. juni  Lescoussousses  Jente  Alvorlig skadet 28. august  Auvers  Jente (13 år)  Drept 12. september  Broussous  Jean-Pierre Cellier (gutt)  Drept 1. november  La Souchêre  Jean-Pierre Ollier (12 år)  Drept 2. mars 1767  Servières  Marie Plantin (11 år)  Drept 28. mars  Darnes  Marie-Anne Pascal (9 år)  Drept 4. april  Besseyre-Saint-Mary  Jeanne Paulet (15 år)  Drept 7. april  Nozeyrolles  Louis Soulier  Drept 10. april  Saint-Privat-du-Fau  Étienne Loubat (9 år)  Drept 13. april  Bugeac  Anne Blanc  Drept 16. april  Menial  Thérèse Paulet  Drept 30. april  Nozeyrolles  Rose de la Tallère  Drept 5. mai  Mont  Marie Bastide (48 år)  Drept 5. mai  Nozeyrolles  Catherine Coutarel  Drept 16. mai  Besseyre-Saint-Mary  Marie Denty  Drept 26. mai  Sauzon  Joseph Meyronnenc (15 år)  Drept 27. mai  Nozeyrolles  André Hugon  Drept mai  La Roche  Kvinne i 40-årene  Drept 12. juni  Couffours  Catherine Chautard  Drept
Det er to bemerkelsesverdige ting med listen:
 Etter at «det første beistet» ble skutt, tok det nesten to og en halv måned før «det nye» begynte å drepe (igjen). Det kan skyldes at det var en ungulv (kanskje barn av det første beistet), eller at mennesker hadde alt opp det første, og trengte tid på å ale opp en «reserve».
 Det var en lang pause i drapene fra 1. november 1766 til 2. mars 1767.  Dette kan selvfølgelig skyldes at arkivene for perioden har gått tapt.

Når man leser denne tapslisten kan man tenke seg hvor fulle av skrekk de unge jentene og guttene var, som måtte ut og gjete.

 Referanser 

 Se også 
 Kryptozoologi

 Litteratur 
 Abbé Pourcher: Histoire de la Bête du Gévaudan. (Eget forlag) 1889  Pourcher (1831–1915) var en lokal prest og etterkommer av personer som hadde vært involvert i beistet. Hele livet samlet han materiale om det og gikk engang på bena frem og tilbake til Paris for å sjekke opplysninger i et arkiv der. Han produserte boken (over 1000 sider) egenhendig; setting, trykking, binding og utgivelse.
 Engelsk oversettelse: Abbé Pierre Pourcher, Translated by Derek Brockis: The Beast of Gevaudan. AuthorHouse, 2006. ISBN 1-4208-7248-6 / ISBN 1-4259-2130-2
 Richard H. Thompson: Wolf-Hunting in France in the Reign of Louis XV, The Beast of the Gévaudan. The Edwin Mellen Press, 1991. ISBN 0-88946-746-3
 Jay M. Smith: Monsters of Gévaudan, The Making of a Beast. Harvard University Press, 2011. ISBN 978-0-674-04716-7
 Robert Louis Stevenson: Travels with a Donkey in the Cévennes, 1879 (www.gutenberg.org/etext/535)

 Eksterne lenker 

    Gévaudan
  www.brotherhoodofthewolf.com, filmatisering av historien
  Occultopedia: Beast of Gévaudan
  Shadow of the Beast
  The Cryptid Zoo: Beast of Gévaudan

Kategori:Frankrikes historie
Kategori:Folkeminne
Kategori:Hendelser på 1700-tallet
Kategori:1764 i Frankrike