Elihu Root

Elihu Root (1845–1937) var en amerikansk jurist og politiker. Han var krigsminister og deretter utenriksminister under presidentene William McKinley og Theodore Roosevelt fra 1899 til 1909. Han representerte også delstaten New York i Senatet. Han tilhørte Det republikanske parti.

Som krigsminister sørget Root for å modernisere USAs armé og etablere en generalstab. Han forsvarte et hardt kolonistyre og undertrykkelse av opprør på Filippinene og Cuba, som USA hadde erobret i den spansk-amerikanske krigen. Samtidig bidrog han til overgangen til sivilt styre og tilbaketrekning av amerikanske militære styrker.

Root ble utenriksminister i 1905 og sørget for at USAs konsulatvesen ble langt mindre preget av vennetjenester enn før. Han arbeidet for et godt forhold til de latinamerikanske landene og klarte å få Japan til å forhindre noe av sin store utvandring av ufaglært arbeidskraft til USAs vestkyst. Han forhandlet frem 24 bilaterale avtaler om å løse internasjonale konflikter med voldgift, noe som førte til etableringen av Den faste domstol for mellomfolkelig rettspleie i Haag. For dette arbeidet ble han tildelt Nobels fredspris for 1912.Om Elihu Root på nobeliana.com

Elihu Root var en av de ledende advokatene på Wall Street i New York. Finansmagnaten Andrew Carnegie var blant Roots klienter, og Root ble formann ved blant andre Carnegie Endowment for International Peace. Han la ned et stort arbeid i slike institusjoner, som forbandt politikken, næringslivet og militæret i USA.

 Referanser 

 Eksterne lenker 



Kategori:USAs utenriksministre
Kategori:USAs krigsministre
Kategori:Senatorer fra New York
Kategori:Advokater fra USA
Kategori:Nobelprisvinnere fra USA
Kategori:Nobelprisvinnere (fred)
Kategori:Personer fra Oneida County i New York