Aftenfalk

Aftenfalk (Falco vespertinus) er en monotypisk art i slekten langvingefalker (Falco), og derav en predator i falkefamilien (Falconidae). På IUCNs rødliste regnes arten som nær truet (på grunn av degradering og tap av habitat), og den er også oppført på CITES liste II og CMS liste I og II. Arten er en svært nær slektning av amurfalk (F. amurensis), som av og til blir regnet som konspesifikk.

 Beskrivelse 
miniatyr|venstre|Aftenfalk (hann med bytte)
miniatyr|venstre|Aftenfalk (hunn) i flukt
Aftenfalken blir omkring  lang og har et vingespenn på cirka , avhengig av kjønn. Hunnen blir størst og er mest fargerik. Hannen veier cirka , hunnen cirka .

Hannen har hovedsakelig grå fjærdrakt, som varierer fra stålgrå på oversiden til lysere grå på undersiden. Rundt øynene og inn mot nebbet har begge kjønn sort befjæring. Bakre underdel og undersiden av gumpen er rustrød. Hunnen er mer fargerik, men har en tilsvarende stålgrå overdel, men ispedd mørkere spetter. Issen og nakken er rustrød og hvit, mens kinnene, strupen og øverste del av brystet er hvit. Brystet er rustoransje–nøttebrun ispedd mørke spetter, mens undergumpen er lysere rustoransje og hvit ispedd noen mørkere toner.

 Utbredelse 
Aftenfalk hekker i sentrale deler av den palearktiske sone, fra Karelen og sørover til det sentrale Øst-Europa i vest, og østover til elven Lena i Sibir (Russland), men den blir tidvis også observert lenger vest i Europa. Og i så måte har den blitt observert mer enn 100 ganger i Norge. Arten overvintrer i det sørlige Afrika.

BirdLife International anslo i 2015 totalbestanden til omkring  individer, hvorav  par i Europa (hvorav cirka  i russisk Europa). På grunn av pågående degradering av habitatet har den globale populasjonen hatt en negativ trend over lengre tid. Den europeiske delen av bestanden, som utgjør cirka 40 prosent av den globale populasjonen, har hatt en tilbakegang på cirka 30 prosent i løpet av cirka 17 år, noe som tilsvarer omtrent tre generasjoner.

 Atferd 
Aftenfalken er en utpreget trekkfugl som gjør lange trekk vår og høst. Arten lever hovedsakelig av insekter, men tar også små pattedyr og amfibier.

Arten hekker i lavlandet, der det er trær og god tilgang på insekter. I vest opp mot , i øst opp mot . Aftenfalken hekker både solitært og i kolonier, men ser ut til å ha størst suksess som kolonihekker. Den bygger ikke egne reir, men benytter gamle reder som andre rovfugler og kråkefugler har forlatt. Arten foretrekker reder som ligger i den øvre delen av trærne, eller av og til også hulrom i klipper eller trær.

Hekketiden varer fra april til august, men de fleste legger i slutten av mai. Hunnen legger  egg som ruges av begge foreldrene. Inkubasjonstiden var i cirka  dager. Hannen bringer mat i den første tiden etter klekkingen, men noe senere bidrar også hunnen med mat. Ungene blir flygedyktige etter cirka  dager og er uavhengige omkring én uke senere. De regnes som kjønnsmodne i løpet av året.

 Referanser 
BirdLife International. 2017. Falco vespertinus (amended version of 2016 assessment). The IUCN Red List of Threatened Species 2017: e.T22696432A111294997. http://dx.doi.org/10.2305/IUCN.UK.2017-1.RLTS.T22696432A111294997.en. Downloaded on 14 January 2018.

Orta, J. & Kirwan, G.M. (2018). Red-footed Falcon (Falco vespertinus). In: del Hoyo, J., Elliott, A., Sargatal, J., Christie, D.A. & de Juana, E. (eds.). Handbook of the Birds of the World Alive. Lynx Edicions, Barcelona. (retrieved from https://www.hbw.com/node/53226 on 14 January 2018).

Aftenfalk. (2013, 24. april). I Store norske leksikon. Hentet 14. januar 2018 fra https://snl.no/aftenfalk.

 Eksterne lenker 


Kategori:Falker
Kategori:Fugler formelt beskrevet i 1766
Kategori:Dyr formelt beskrevet av Carl von Linné