Ovnparula

Ovnparula (Seiurus aurocapilla) er enest art i den monotypiske slekten Seiurus, som er basal i parulafamilien (Parulidae). Den består som tre taxa og er endemisk for den nye verden.

 Etymologi 
miniatyr|venstre|Artens rede kan minne om ei gammel støpejernsgryte
Det vitenskapelige navnet på denne arten, Seiurus aurocapilla, er sammensatt av slektsnavnet (Seiurus) og artsnavnet (aurocapilla). Slektsnavnet følger av de greske uttrykkene seiouros (σειουρος), et annet ord for seisoura (σεισουρα) eller vippestjert, og er satt sammen av de to uttrykkene seiō (σειω), som betyr å riste, og oura (ουρα), som betyr stjert.  Artsnavnet følger av de to latinske uttrykkene aurum, som betyr gull eller gyllen, og capillus, som betyr krone, og refererer til den karakteristiske brede oransje stripen denne arten har i krona.

Det engelske navnet på denne arten er ovenbird og refererer til det svært så karakteristiske redet disse fuglene bygger. Om dette også danner grunnlag for det norske navnet er uklart, men redet ligner ei såkalt «hollandsk gryte» (av eng. dutch oven), som altså er ei gammel støpejernsgryte. Satt sammen med det engelske uttrykket for fugl, bird, har det blitt til ovenbird (bokstavelig altså grytefugl).

 Biologi 
Arten blir omkring 15 cm lang og veier rundt , avhengig av kjønn og underart. Fjærdrakten gir arten god kamuflasje i sitt naturlige habitat, med skog og underskog. Brystet er hvitt med et svart stripelignende flekkmønster. Oversiden er olivengrønn, men et svakt innslag av oransje på vingene og ei bred oransje stripe over krona kantet av ei tynn sort stripe på hver side. Rundt øyene har de hvite ringer. Nebbet er rett og moderat langt, og fra mørkere grått på overnebbet til mer beinfarget på undernebbet. De undere ekstremitetene har rosa hud og er relativt lange, og gripefoten har fire lange tær, hvorav tre som vender framover, og er ypperlig egnet til å vagle på greiner og lignende med. Kjønnene er like, men ungfuglene har typisk blekere og mindre distinkte farger.

Ssp. cinereus er litt blekere og gråere på oversiden enn nominatformen (beskrevet over), mens ssp. furvior er noe mørkere og mindre olivengrønn på oversiden og et noe kraftigere stripemønster og ei blekere oransje kronestripe med noe bredere kantstriper. Det er også beskrevet en underart fra Georgia i USA, ssp. canivirens, men den skiller seg ikke fra nominatformen og blir synonymisert med denne. 

Ovnparula er en trekkfugl som hekker i Nord-Amerika og overvintrer i Florida, det aller sørligste Texas, Mexico og Mellom-Amerika, av og til også så langt sør som til det nordlige Colombia og Venezuela i Sør-Amerika.

Arten eter mest insekter og leddyr, men også noe frø og bær i vintersesongen. Hekketiden er som regel i perioden mai–juli. Det er registeret at polyandri (flermanneri) forekommer om hunnene blir for fåtallige. Redet er ganske komplekst og er formet som ei gammel hollandsk støpejernsgryte (se etymologi over). Hunnen legger normalt  (typisk ). Inkubasjonstiden tar normalt  dager og ungene blir typisk i redet i  dager selv om noen kan forlate det er kun sju dager om de blir forstyrret.

 Inndeling 
Inndelingen følger HBW Alive og er i henhold til Curson & Bonan (2018). Norske navn på artene følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen et al. (2008, 2017). Alle navn og beskrivelser i parentes er uoffisielle og midlertidige, i påvente av offisielle norske navn på arter eller grupper.

 Passeriformes, spurvefugler
 Passeri, sangfugler
 Passerida
 Passeroidea
 Parulidae, parulafamilien (18 slekter, 122 arter)
 Seiurus (monotypisk)
 S. aurocapilla, ovnparula
 S. a. aurocapilla (nominatformen), hekker i Sør-Canada, fra de sørlige Nordvestterritoriene og det nordøstre Britisk Columbia østover til det sørlige Québec og Nova Scotia, og sørover i det østre USA til det nordvestre Arkansas og det nordlige Georgia; migrerer til det aller sørligste Texas og Florida og sørover gjennom Mellom-Amerika til Panama og Karibia (av og til også til det nordlige Colombia og Venezuela i Sør-Amerika).
 S. a. cinereus, hekker i de nedre delene i de østlige skråningene på Rocky Mountains og langs kanten av de store slettene, fra det sørlige Alberta og Montana sørover til Colorado; migrerer til områder i det vestre Mellom-Amerika.
 S. a. furvior, hekker på Newfoundland i Canada og migrerer hovedsakelig til Cuba, Bahamas og områder i det østre Mellom-Amerika.

 Referanser 
Curson, J. & Christie, D.A. (2018). Ovenbird (Seiurus aurocapilla). In: del Hoyo, J., Elliott, A., Sargatal, J., Christie, D.A. & de Juana, E. (eds.). Handbook of the Birds of the World Alive. Lynx Edicions, Barcelona. (retrieved from https://www.hbw.com/node/61501 on 5 August 2018).

Curson, J. & Bonan, A. (2018). New World Warblers (Parulidae). In: del Hoyo, J., Elliott, A., Sargatal, J., Christie, D.A. & de Juana, E. (eds.). Handbook of the Birds of the World Alive. Lynx Edicions, Barcelona. (retrieved from https://www.hbw.com/node/52379 on 5 August 2018).

Jobling, J. A. (2018). Key to Scientific Names in Ornithology. In: del Hoyo, J., Elliott, A., Sargatal, J., Christie, D.A. & de Juana, E. (eds.) (2018). Handbook of the Birds of the World Alive. Lynx Edicions, Barcelona. (retrieved from www.hbw.com).

Syvertsen, P. O., Ree, V., Hansen, O. B., Syvertsen, Ø., Bergan, M., Kvam, H., Viker, M. & Axelsen, T. 2008. Virksomheten til Norsk navnekomité for fugl (NNKF) 1990-2008. Norske navn på verdens fugler. Norsk Ornitologisk Forening. www.birdlife.no (publisert 22.5.2008). Besøkt 2016-08-07

Syvertsen, P.O., M. Bergan, O.B. Hansen, H. Kvam, V. Ree og Ø. Syvertsen 2017: Ny verdensliste med norske fuglenavn. Norsk Ornitologisk Forenings hjemmesider: http://www.birdlife.no/fuglekunnskap/navn/om.php

 Eksterne lenker 


Kategori:Spurvefugler