Lin Zexu

Lin Zexu eller Lin Zexiu (forenklet kinesisk: 林则徐, forenklet kinesisk: 林則徐, pinyin: Lín Zéxú, Wade-Giles: Lin Tse-hsü; Foochow Romanized: Lìng Cáik-sṳ̀; født 20. august 1785 i Minhou i Fuzhou i provinsen Fujian i Kina, død 22. november 1850) var en dyktig kinesisk mandarin som virket i annen del av Qing-dynastiets dager. Han er kjent for sitt forsvar av kinesiske interesser i forkant av første opiumskrig.

 Bakgrunn og tidlig virke 
Lin ble født i Houguan (侯官; nå Fuzhou i Fujian). Faren var mandarinen Bin Re, som gjorde tjeneste for Qing-regjeringen. I 1811 tok Lin graden jinshi i  den kinesiske embedsmannseksamen, og damme år ble han tilknyttet Hanlinakademiet i Beijing.  

Han steg raskt i gradene til han i 1837 ble utnevnt til guvernør i dobbeltprovinsen Hubei/Hunan, med sete i Wuchang. I denne egenskap ble han året etter gitt i oppdrag å få slutt på den ødeleggende opiumshandelen.

 Kamp mot opiumsinnførselen 
Etter å ha kjempet mot opiumet i dobbeltprovinsen ble han i 1839 sendt som særskilt keiserlig kommissær til provinsen Guangdong som generalguvernør av Liangguang. Guangdong mottok det meste av opiumen innført til Kina. Derfra sendte han en beroligende rapport til keiseren som avslører hvor lite han skjønte av det han stod overfor. Han forsikret at «barbarenes krigsskip» bare var funksjonelle i åpent hav, fordi de var konstruert «for å bryte bølger og voldsomme vindkast. Straks de legger til land, er fartøyene deres uhåndterlige.» Britiske soldater hadde han heller ikke høye tanker om, for «de vet ikke hvordan de skal bruke knyttnever eller skjold. Dessuten er beina deres fast surret i klede, slik at det er tungt for dem å strekke seg.»Maurice Colllis: Foreign mud (s. 185-86), ISBN 9971-9901-0-5, først utgitt i 1946 Slik mistolket han bevegelsesfriheten langbukser gir.

I konfucianismens ånd var han overbevist om at individets rolle som forbindelsesledd mellom fortid og fremtid tilsa at det ikke kunne skalte og valte med sin egen fysiske og åndelige sunnhet på en destruktiv måte. Å forgifte seg selv med opium var dermed å regne som en alvorlig synd. Dette la han også frem i sin appell rettet til dronning Victoria og den britiske regjering, men dette falt for døve ører. Appellen ble offentliggjort i Kanton i 1839.

De britiske myndigheter overleverte aldri skrivet til dronningen, men det ble senere offentliggjort i  The Times.The Opium Wars Hanes, W. Travis, et al., pg. 41 ISBN 0-7607-7638-5For en svensk oversettelse av brevet, se John Gittings: Kineser om Kina : kinesisk historia i text och bild, oversatt av Christina Hultcrantz, Stockholm: Rabén & Sjögren, 1976, ss. 81-4.



Så forlangte Lin at de utenlandske kjøpmennene å overlevere all den opium de gjemte i sine lagre. Han avkrevde også løfter fra skipskapteinene om å nekte å være med på transport av opium.

Han sette inn hæren mot de britiske handelsmennene som forsøkte å holde på sin opium. I alt kunne han slik konfiskere 20.284 kasser med opium. Alt sammen lot han brenne på stranden ved den lille byen Humen sørøst for Guangzhou, ved Perleflodens bredd. Dette ble ikke tatt nådig opp av britene, og det ble den utløsende årsak til første opiumkrig.

Findtlighetene mellom Kina og Storbritannia brøt ut i 1839. En trefning til sjøs fant sted høsten 1839, kort etter opiumskonfiskeringen, og denne var i virkeligheten den første åpne fiendtligheten. Umiddelbar etter dette førbød både Lin Zexu og den britiske superintendent kaptein Charles Elliot all handel. Før dette hadde Lin lagt press på portugiserne i Macao til å nekte britene trygg havn der, og dermed hadde britene bare de nakne klipper på Hongkongøya å falle tilbake på.P.C. Kuo: A critical study of the first Anglo-Chinese War. Hyperion 1973, reprint. Shanghai Commercial Press, 1935

Lin foretok omfattende forberedelser mot en mulig britisk invasjon. Lin styrket hæren med å organisere rekrutteringen av frivillige. Men britene seilte nordover og dermed forbi Lins ansvarsområde for å angripe i Jiangsu og Zhejiang. Guvernørene i disse to provinsene neglisjerte Lins advarsler, og var dermed ille forberedt da britene med letthet steg i land og okkuperte Dinghai sør for Shanghai.

 Eksil til Xinjiang, folkelivsstudier 
På grunn av dette nederlaget, og stivsinn blant keiserhoffets sentrale rådgivere, ble Lin nærmest gjort til syndebukk for disse nederlagene og fikk sitt embede overdratt til Qishan i september 1840. Som straff for sine angivelige forsømmelser ble han sendt i eksil til det fjerntliggende Ili helt vest i Xinjiang.

Mens han var i  Xinjiang, ble Lin den første kinesiske høylærde som underkastet den muslimske kulturen der nærmere undersøkelser. I 1850 skrev han i dikts form at muslimene i Ili ikke dyrker noen avgud, selv om de bukket og ba ved gravmæler, foran påler pyntet med hestehaler og kuhaler. Det han beskrev, var en sjamanistisk oppsettelse av en tugh,Google books: Central Asian Culture: Bride Kidnapping, Demography of Central Asia, Hunting with Eagles, Sports in Central Asia, Tugh men det var første gang dette ble beskrevet på kinesisk. Han nedskrev også  muntlige overleveringer fortalt blant kazakhene, slik som fortellingen om en stor grønn geiteånd som, når den viste seg ved en innsjø, varslet hagl eller regn.

 Delvis rehabilitering 
Etter hvert innså Qing-regjeringen hvor dyktig Lin var, og i 1845 ble han utnevnt til generalguvernør over Shaanxi-Gansu (Shaan-Gan). I 1847 ble han så generalguvernør over Yunnan-Guizhou (Yun-Gui). Men ettersom disse to postene ikke var på langt nær like viktige som hans tidligere verv i Guangzhou, kan ikke hans karriere sies å ha tatt seg opp igjen etter opiumskrigene. Trass i sin framskredne alder fikk han i 1850 i oppdrag av regjeringen å slå ned Taipingopprøret. Men før han kunne skride til verket, fikk han influensa og døde.

 Referanser 

 Litteratur 
 Hummel, Arthur William, ed. Eminent Chinese of the Ch'ing period (1644-1912). 2 vols. Washington: United States Government Printing Office, 1943
 Julia Lovell: The Opium War: Drugs, Dreams and the Making of China. Picador, 2011. ISBN 978-0-330-53785-8. 
 Arthur Waley The Opium War Through Chinese Eyes (London: Allen & Unwin, 1958; reprinted Stanford, California: Stanford University Press, 1968)
 Chang Hsin-pao: Commissioner Lin and the Opium War. Cambridge, MA: Harvard University Press, 1964.
 Alain Peyrefitte: The Immobile Empire  -- The first great collision of East and West -- the astonishing history of Britain's grand, ill-fated expedition to open China to Western Trade, 1792-94, New York: Alfred A. Knopf, 1992


 Eksterne lenker 

 Lins brev til dronning Victoria (Alt)
 Lin Zexu Memorial
 Eksempel på Lin Zexus kalligrafi (archive.org)

Kategori:Mandariner
Kategori:Kinesiske politikere
Kategori:Personer fra Fuzhou