UEFA Super Cup

UEFA Super Cup er et årlig finaleoppgjør mellom vinnerne av Mesterligaen og Europaligaen, som fra 1998 til 2012 ble spilt ved Stade Louis II i Monaco i slutten av august måned. Fra og med 2013 arrangeres kampen på forskjellige stadion for hvert år. Turneringen ble opprettet i 1972 og arrangeres av UEFA. Det mest suksessrike laget i turneringen er Real Madrid med seks titler.

 Historie 
Grunnlaget for formatet ble foreslått av sportsredaktør Anton Witkamp hos den nederlandske avisen De Telegraaf for å avgjøre hvilken klubb som var best i Europa. På denne tiden var for øvrig storklubben Ajax Amsterdam og nederlandsk Totalfotball dominerende i Europa. Ajax hadde vunnet både serievinnercupen og Intercontinental Cup, og som et ledd i å teste laget ytterligere ønsket man en kamp mellom de vinnende finalistene i serievinnercupen og tilsvarende i cupvinnercupen.

I 1972 gav Witkamp ideen videre til president Jaap van Praag i Ajax Amsterdam. Denne ble videresendt til UEFA i Zürich, men ble avslått av daværende president Artemio Franchi siden den regjerende mesteren i cupvinnercupen var Glasgow Rangers, som nettopp hadde blitt bannlyst i ett år fra europacupspill på grunn av tilskuerbråk.UEFA.com – History, Club competition winners do battle (Besøkt 26. desember 2011)

Finalen mellom Rangers og Ajax ble likevel spilt, men under påskudd av at Rangers feiret 100-årsjubileum, slik at den første supercupen i Europa blir regnet som uoffisiell av UEFA. Den første kampen ble spilt den 16. januar 1973 i Glasgow, mens den andre finalekampen ble spilt den 24. januar i Amsterdam. Ajax vant til slutt 6–3 sammenlagt etter å ha vunnet begge kampene.UEFA.com – 1973: Ajax enjoy early success (Besøkt 26. desember 2011) For å legge til noe ekstra interesse, donerte avisen De Telegraaf et trofé, kalt «Super Cup of Europe», som skulle tildeles den samlede vinneren. Den eneste forbindelse finalen hadde med UEFA på den tiden var budskapet om gratulasjoner fra fungerende president i UEFA, som ble gjengitt i programmet for kampen.

Fra 1973-sesongen anerkjente UEFA turneringen og tok over organiseringen av den. Fram til 1999 var deltakerne vinnerne av Mesterligaen og cupvinnercupen, men fra 2000-utgaven ble cupvinnercupen avviklet og overtatt av UEFA-cupen og senere Europaligaen.

 Format 
Turneringen hadde til å begynne med to finalekamper som ble spilt på hjemmebanen til hver av finalelagene, dette grunnet muligheten til å fordele billettinntekter likt mellom klubbene. Med enkelte unntak ble det spilt to finalekamper fra og med 1972 til 1998. Finalene ble i begynnelsen valgt til et ugunstig tidspunkt i forhold til klubbenes øvrige terminliste, og resulterte i flere kanselleringer og kun én spilt kamp istedenfor to.

Etter omleggingen av formatet i 1998/1999, da Cupvinnercupen ble avviklet og delvis lagt inn under UEFA-cupen, ble Supercupen avholdt med én finale samtidig som tidspunktet deretter ble lagt til slutten av august i tråd med starten av terminlistene i europeiske serier. Arenaen ble i 1998 valgt til å være Stade Louis II i Monaco, som skulle være i tråd med nøytralitetsprinsippet, men fra og med 2013 skal UEFA rullere på finalearenaer. I 2016 ble finalen avholdt for første gang i Norge på Lerkendal stadion i Trondheim.TV2.no – Supercupen til Lerkendal i 2016. (Av Sturla Johannessen. Publisert 18. september 2014)

Kampformatet er det samme som alle andre finaler arrangert av UEFA, hvor uavgjortresultat ved full tid gir to ekstraomganger på 15 minutter. Ved fortsatt uavgjortresultat etter andre ekstraomgang går finalen til straffesparkkonkurranse for å kåre en vinner. Supercupen har for øvrig aldri blitt avgjort på straffesparkkonkurranse, men i 2000 ble finalen avgjort ved hjelp av golden goal i første ekstraomgang.UEFA.com – Competition format (Besøkt 27. desember 2011)

 Vinnere 
Finalene i årene 1973–1997 ble i utgangspunktet spilt over to kamper og resultatet viser sammenlagt over de to kampene. Se kommentarer hvor det avvek fra dette.

ÅrVinnerResultatTapende finalist1972Ikke regnet som offisiell av UEFA grunnet europeisk utestengelse av Glasgow Rangers. Ble likevel spilt som en prøvekamp for konseptet, under påskudd av at Rangers feiret 100-årsjubileum. Se for øvrig UEFA.com – History, Club competition winners do battle (Besøkt 27. desember 2011) Ajax Amsterdam 6–3  Glasgow Rangers1973 Ajax Amsterdam 6–1  AC Milan1974UEFA Super Cup 1974 var i utgangspunktet en finale mellom FC Bayern München og 1. FC Magdeburg, men denne ble ikke spilt da man fikk problemer med å sette en kampdato.  Ingen   Ingen1975 Dynamo Kyiv 3–0  Bayern München1976 RSC Anderlecht 5–3  Bayern München1977 Liverpool FC 7–1  Hamburger SV1978 RSC Anderlecht 4–3  Liverpool FC1979 Nottingham Forest 2–1  FC Barcelona1980Sammenlagtresultatet mellom Valencia og Nottingham Forest ble 2–2 på to kamper, men Valencia ble tilkjent seieren på bortemålsregelen. Se UEFA.com – 1980: Valencia profit from Felman's fortune (Besøkt 27. desember 2011) Valencia CF 2–2  Nottingham Forest1981UEFA Super Cup 1981 var i utgangspunktet en finale mellom Liverpool FC og Dinamo Tbilisi, men denne ble ikke spilt da Liverpool fikk problemer med å sette en kampdato grunnet tett kampprogram. Se UEFA.com – 1982: Villa victorious in Europe (Besøkt 27.desember 2011)Ingen  Ingen1982 Aston Villa 3–1  FC Barcelona1983 Aberdeen FC 2–0  Hamburger SV1984Finalen mellom Juventus og Liverpool FC inneholdt kun én finalekamp grunnet Liverpools tette kampprogram under 1984/1985-sesongen. Se UEFA.com – 1984: Juve buoyed by Boniek (Besøkt 27. desember 2011) Juventus 2–0  Liverpool FC1985UEFA Super Cup 1985 skulle i utgangspunktet være en finale mellom Juventus og Everton FC, men denne ble ikke spilt grunnet utestengelse av engelske lag fra all europeisk fotball som et resultat av Heysel-tragedien.Ingen  Ingen1986Ble spilt som én finale mot normalt to, grunnet at lagene ble enige om å kun spille én kamp på nøytral bane valgt ut av UEFA. Se UEFA.com 1986: Hagi style stirs Steaua (Besøkt 27. desember 2011) Steaua București 1–0  Dynamo Kyiv1987 FC Porto 2–0  Ajax Amsterdam1988 KV Mechelen 3–1  PSV Eindhoven1989 AC Milan 2–1  FC Barcelona1990 AC Milan 3–1  UC Sampdoria1991Finalen mellom Manchester United og Røde stjerne Beograd ble spilt som én finale i Manchester på grunn av politisk uro i Beograd i denne perioden, noe som gjorde at UEFA valgte å kansellere finalens andre oppgjør. Se UEFA.com – 1991: McClair makes United's day (Besøkt 27. desember 2011) Manchester United 1–0  Røde stjerne Beograd1992 FC Barcelona 3–2  Werder Bremen1993 Parma FC 2–1  AC Milan1994 AC Milan 2–0  Arsenal1995 Ajax Amsterdam 5–1  Real Zaragoza1996 Juventus 9–2  Paris Saint-Germain1997 FC Barcelona 3–1  Borussia Dortmund

Fra 1998 ble finalen spilt over én kamp.  Til og med 2011 ble alle finaler spilt på Stade Louis II i Monaco, men har siden da blitt spilt på forskjellige stadioner.

ÅrVinnerResultatTapende finalist1998Første sesong med kun én finalekamp, spilt på nøytral bane (Stade Louis II) i Monaco. Kamptidspunktet ble også flyttet permanent til slutten av august for å tilpasses terminlistene i Europa. Se UEFA.com – 1998: Poyet strikes late for Chelsea (Besøkt 27. desember 2011) Chelsea 1–0  Real Madrid1999 Lazio 1–0  Manchester United2000 Galatasaray SK 2–1 (g.g.)  Real Madrid2001 Liverpool 3–2  Bayern München2002 Real Madrid 3–01  Feyenoord2003 AC Milan 1–0  FC Porto2004 Valencia CF 2–1  FC Porto2005 Liverpool 3–1 (e.e.o.)  CSKA Moskva2006 Sevilla 3–0  FC Barcelona2007 AC Milan 3–1  Sevilla2008 Zenit St. Petersburg 2–1  Manchester United2009 FC Barcelona 1–0 (e.e.o.)  Sjakhtar Donetsk2010 Atletico Madrid 2–0  Internazionale2011 FC Barcelona 2–0  FC Porto2012 Atletico Madrid 4–1  Chelsea2013 Bayern München 2–2 (e.e.o.)  Chelsea2014 Real Madrid 2–0  Sevilla2015 FC Barcelona 5–4 (e.e.o.)  Sevilla2016 Real Madrid 3–2 (e.e.o.)  Sevilla2017 Real Madrid 2–1  Manchester United2018 Atletico Madrid 4–2 (e.e.o.)  Real Madrid2019 Liverpool 2–2 (e.e.o.)  Chelsea2020 Bayern München 2–1 (e.e.o.)  SevillaChelsea vant 6–5 på straffekonkurranse da det stod 1–1 etter ekstra omganger 2021 Chelsea 1–1 (e.e.o.) 6–5 (e.str)  2022 Real Madrid 2–0 2023 Manchester City 1–1 (e.e.o.) 5–4 (e.str) Sevilla2024 Real Madrid 2–0 Atalanta2025 Paris Saint-Germain 2–2 (e.e.o.) 4–3 (e.str) Tottenham Hotspur

 Vinnere etter klubb 
KlubbVunnetTapende finalistÅr vunnetÅr tapende finalist Real Madrid632002, 2014, 2016, 2017, 2022, 20241998, 2000, 2018 Barcelona541992, 1997, 2009, 2011, 20151979, 1982, 1989, 2006 Milan521989, 1990, 1994, 2003, 20071973, 1993 Liverpool421977, 2001, 2005, 20191978, 1984 Atlético Madrid302010, 2012, 2018— Bayern München232013, 20201975, 1976, 2001 Chelsea231998, 20212012, 2013, 2019 Ajax211973, 19951987 Anderlecht201976, 1978— Valencia201980, 2004— Juventus201984, 1996— Sevilla1620062007, 2014, 2015, 2016, 2020, 2023  Porto1319872003, 2004, 2011 Manchester United1319911999, 2008, 2017 Dynamo Kyiv1119751986 Nottingham Forest1119791980 Aston Villa101982— Aberdeen101983— Steaua București101986— Mechelen101988— Parma101993— Lazio101999— Galatasaray102000— Zenit St. Petersburg102008— Paris Saint-Germain1120251996 Hamburg02—1977, 1983 PSV Eindhoven01—1988 Sampdoria01—1990 Røde Stjerne Beograd01—1991 Werder Bremen01—1992 Arsenal01—1994 Real Zaragoza01—1995 Borussia Dortmund01—1997 Feyenoord01—2002 CSKA Moskva01—2005 Sjakhtar Donetsk01—2009 Internazionale01—2010 Villarreal01—2021 Eintracht Frankfurt01—2022 Tottenham Hotspur01—2025

 Vinnere etter nasjon 
NasjonVinnerTapende finalist1715101095302823131111101010110101

 Individuelle rekorder 
 Flest seire: Paolo Maldini og Dani Alves (4 seire)
 Flest finaler: Paolo Maldini og Dani Alves (5 finaler)
 Flest seire som trener: Pep Guardiola og Carlo Ancelotti (3 seire)
 Flest finaler som trener: Alex Ferguson (4 finaler)
 Flest mål totalt: Arie Haan, Oleh Blokhin, David Fairclough, Gerd Müller, Rob Rensenbrink, François Van Der Elst, Terry McDermott, Radamel Falcao og Lionel Messi (3 mål hver) 
 Eneste spiller som har scoret hat-trick i en to-spilt finale: Terry McDermott, mot Hamburger SV den 6. desember 1977
 Eneste spiller som har scoret hat-trick i én finale: Radamel Falcao, mot Chelsea den 31. august 2012
 Hurtigste mål: 49 sekunder, Diego Costa, mot Real Madrid den 15. august 2018 
 Eneste spiller som har blitt kåret til kampens beste spiller over flere finaler: Lionel Messi (2009 og 2015)

 Norsk deltagelse i UEFA Super Cup 
 1992: Rune Bratseth (Werder Bremen)
 1998: Tore André Flo (Chelsea FC)
 1999: Henning Berg og Ole Gunnar Solskjær (Manchester United)
 2001: John Arne Riise (Liverpool FC)
 2004: Terje Hauge (Hoveddommer)Sammen med assistentdommerne Steinar Holvik og Ole Hermann Borgan, samt fjerdedommer Tom Henning Øvrebø.
 2005: John Arne Riise (Liverpool FC)
 2016: Lerkendal stadion (Vertskap, Rosenborg BK)Aftenposten.no – Lerkendal er tildelt Supercup-finalen (Av Martin K. Andersen. Publisert 18. september 2014, besøkt 4. september 2016)

 Fotnoter og referanser 

 Eksterne lenker