Avosett

Avosett (Recurvirostra avosetta) er en lofugl (Charadrii) i avosettfamilien (Recurvirostridae), som inngår i ordenen vade-, måse- og alkefugler (Charadriiformes). Arten er monotypisk og utbredt i den gamle verden. På høye breddegrader er arten en trekkfugl.

Arten besøker Sør-Norge nesten årlig, men den har ingen etablert hekkebestand her (enda) og er derfor «ikke egnet» (NA) for Norsk rødliste. Den har imidlertid hekket her ved flere anledninger, første gang på Jæren i Rogaland i 1973. I alt er det gjort hekkefunn fra minst fem lokaliteter på Jæren opp gjennom årene. Det siste hekkefunnet som er registrert er imidlertid fra Råde i Østfold og skjedde i 2000, men det var mislykket. Det er forøvrig etablerte hekkebestander i både Danmark og Sverige.

BirdLife International betrakter avosett som en «livskraftig» art og Wetlands International estimerte totalpopulasjonen til omkring  fugler i 2015, hvorav  i Europa. Bestandene fluktuerer trolig i takt med tilgangen på føde.

 Biologi 
miniatyr|venstre|Avosett i flukt.
Avosett blir cirka  lang og veier omkring  . Tarsen hos hanner måler cirka  , mens hunnens varierer mer og  måler gjerne cirka . Vingespennet utgjør cirka .

Avosett har en hovedsakelig hvit fjærdrakt med svart panne og en krone ned til under øynene, nakke og øvre baksiden av nakken. Når fuglene sitter i ro har de tre karakteristiske svarte bånd på ryggen og skulderfjærene, de mindre og mellomste overvingedekkfjærene, og de ytre seks primærfjærene. Nebbet er svart og sterkt oppoverkurvet, mens beina er lange og blågrå. Hunnen har ofte et litt kortere og sterkere buet nebb enn hannen. Det er ingen sesongvariasjon i fjærdrakten. Ungfugler ligner de voksne, men det svarte er mindre intenst eller litt brunaktig, og de hvite oversidene har innslag av sepia, gråbrunt eller blakke fager.

Arten er utbredt, spesielt i kyststrøk, fra Europa østover gjennom Vest- og Sentral-Asia til Sørøst-Sibir og Nordøst-Kina, samt lokalt sørover gjennom Nord-Afrika til Øst- og Sør-Afrika, på Den arabiske halvøy og stykkevis til Nordvest-India. Fuglene overvintrer fra Vest-Europa og Afrika gjennom Midtøsten til India, Sentral-Myanmar og Sørøst-Kina.

På høye breddegrader er avosett en regulær trekkfugl. Omkring én tredjedel av den atlantiske bestanden trekker til egnede lokasjoner sør for Sahara i Afrika om vinteren, men mange tusen overvintrer også i Frankrike og Iberia, stadig flere også i Storbritannia. Asiatiske fugler overvintrer langs Persiabukten, i Nordvest-India (så langt sør som til Sri Lanka) og Sørøst-Kina.

Avosett hekker i flate, åpne områder, vanligvis ved grunne saltsjøer, laguner, saltdammer og elvemunninger med sparsom vegetasjon; opp til over  høyde i Afghanistan. Utenfor hekkesesongen oppsøker arten også gjørmete tidevannsflater, sjeldnere også ferskvannssjøer og til og med elver. Noen ganger også på jordbruksland (inkludert rismark), spesielt i Nederland, men også andre steder.

Avosett er en kjøttetende fugl, som lever av et stort utvalg av hovedsakelig akvatiske virvelløse dyr på 4–15 mm i lengde, særlig vanninsekter, krepsdyr og ulike larver; sjeldnere også bløtdyr, fisk (8–10 cm lange) og plantemateriale (frø og små røtter). Vinterdietten er best kjent fra Portugal, der diettens hoveddel består av spionidlarver, tubificidlarver, små leddormer. Ved den franske Atlanterhavskysten er maten tilsynelatende dominert av mygglarver (Chironomoidea). Henter oftest byttedyrene ved plukking eller ved taktil sveiping med nebbet gjennom vann (typisk <15 cm dypt) eller mudder; noen ganger i fellesskap med andre, av og til i kompakte grupper som snurrer nesten frenetisk rundt sin egen akse. Under normale forhold sveiper den gjennom vannet med en gjennomsnittlig hastighet på 28 sveip/minutt, men dette kan sjeldnere økes til minst 46 sveip/minutt. Jakter også jevnlig om natten, uavhengig av tidevannssyklusen.

Den mest typiske lyden for avosett er et kontinuerlig gjentatt mildt «kluuu» eller «kluit». Når den er opphisset, gir den en mer kraftfull «kloo-eet». Varsellyden er helt annerledes og består av en gjentatt, langtrukket «krreee-yuw... krreee-yuw...». I hekkesesongen kan flere par samles i interaksjon og lage en kontinuerlig rask kakling eller lavmælt boblende lyd. Det høres også myke klukkende toner under avløsning ved reiret.

I Eurasia regnes hekkesesongen til perioden april–august, men dette varierer med utbredelsen. Den er for eksempel i perioden juni–juli i Øst-Afrika; august i Zambia; og hovedsakelig i juli–november i Sør-Afrika. Fuglene er sesongvis monogame, med tilsynelatende parbindinger dannet sent på vinteren, før ankomst til hekkeområdene. Avosett hekker vanligvis i store fuglekolonier, noen ganger sammen med stylteløper (Himantopus himantopus), og bestandene kan være spesielt tette på øyer, hvor reirene kan ligge mindre enn én meter fra hverandre.

Reiret er vanligvis en grop fôret med gress (110–135 mm bred og 25–40 mm dyp), noen ganger med en opphøyd kant og også fôret med fjær, plassert på åpent land eller blant kort vegetasjon. Hunnen legger typisk 3–4 egg (2–7) med et intervall på 24–48 timer. Inkubasjonen tar normalt 23–25 dager (19–31 dager i noen tilfeller) og begge foreldrene ruger. Rugingen starter gjerne etter at det det tredje egget er lagt.

De dunete ungene er sølvgrå på oversiden, men fargen går over til gulbrun på sidene av hodet, vingene og sidene av ryggen, med små svarte flekker på kronen, samt to linjer med større parallelle flekker på ryggen og flekker på lårene. Kyllingene er «redeflyktige», også kalt «borymmere», og forlater reiret kort etter klekking. De blir flygedyktig etter 32–42 dager. Ungene samles noen ganger i små «barnehager» på opptil 20 fugler, som ivaretas av 1–2 voksne (men sjelden foreldrene).

Fugler som hekker på semi-naturlige steder, leder ofte ungene til nærliggende naturlige våtmarker, hvor predasjon er vanlig. Likevel er klekkesuksessen ofte høyere på semi-naturlige steder sammenlignet med naturlige områder, noe som indikerer en avveining mellom de to alternativene for hekkingen.

 Litteratur 
 del Hoyo, Josep and Collar, Nigel J. (eds.). Illustrated Checklist of the Birds of the World, vol 1: Non-passerines, p. 904. Lynx Edicions and BirdLife International, July 2014. ISBN 978-84-96553-94-1

Inndeling 
Inndelingen følger Birds of the World og Clementslista. Norske navn på artene følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen et al. (2008, 2017, 2020).

 Charadriiformes, vade-, måse- og alkefugler
 Charadrii, lofugler
 Recurvirostridae, avosettfamilien
 Himantopus, stylteløpere
 Cladorhynchus (monotypisk)
 Recurvirostra, avosetter
 R. avosetta, avosett (monotypisk)
 R. novaehollandiae, brunhodeavosett (monotypisk)
 R. andina, andesavosett (monotypisk)
 R. americana, amerikaavosett (monotypisk)

 Referanser 
Artsdatabanken. Recurvirostra avosetta Linnaeus, 1758. Nortaxa - Norsk taksonomisk register. https://nortaxa.artsdatabanken.no/name-info/3715 Nedlastet 29.3.2025

BirdLife International. 2021. Recurvirostra avosetta. The IUCN Red List of Threatened Species 2021: e.T22693712A177125045. https://dx.doi.org/10.2305/IUCN.UK.2021-3.RLTS.T22693712A177125045.en. Accessed on 26 March 2025.

Clements, J. F., P. C. Rasmussen, T. S. Schulenberg, M. J. Iliff, T. A. Fredericks, J. A. Gerbracht, D. Lepage, A. Spencer, S. M. Billerman, B. L. Sullivan, M. Smith, and C. L. Wood. 2024. The eBird/Clements checklist of Birds of the World: v2024. Downloaded from https://www.birds.cornell.edu/clementschecklist/download/

Pierce, R.J., G. M. Kirwan, and P. F. D. Boesman (2020). Pied Avocet (Recurvirostra avosetta), version 1.0. In Birds of the World (J. del Hoyo, A. Elliott, J. Sargatal, D. A. Christie, and E. de Juana, Editors). Cornell Lab of Ornithology, Ithaca, NY, USA. https://doi.org/10.2173/bow.pieavo1.01

Stokke BG, Dale S, Jacobsen K-O, Lislevand T, Solvang R og Strøm H (24.11.2021). Fugler: Vurdering av avosett Recurvirostra avosetta for Norge. Rødlista for arter 2021. Artsdatabanken. http://www.artsdatabanken.no/lister/rodlisteforarter/2021/26652. Nedlastet 26.03.2025

Syvertsen, P. O., Ree, V., Hansen, O. B., Syvertsen, Ø., Bergan, M., Kvam, H., Viker, M. & Axelsen, T. 2008. Virksomheten til Norsk navnekomité for fugl (NNKF) 1990-2008. Norske navn på verdens fugler. Norsk Ornitologisk Forening. www.birdlife.no (publisert 22.5.2008). Besøkt 2016-04-10

Syvertsen, P.O., M. Bergan, O.B. Hansen, H. Kvam, V. Ree og Ø. Syvertsen 2017: Ny verdensliste med norske fuglenavn. Norsk Ornitologisk Forenings hjemmesider: http://www.birdlife.no/fuglekunnskap/navn/om.php

Syvertsen, P. O., Bergan, M., Hansen, O. B., Kvam, H., Ree, V. & Syvertsen, Ø. 2020. Norske navn på verdens fugler. Norsk Ornitologisk Forenings hjemmesider. URL: https://www.birdlife.no/fuglekunnskap/navn/

Wetlands International. 2015. Waterbird Population Estimates. Available at: https://wpe.wetlands.org. (Accessed: 17/09/2015).

Winkler, D. W., S. M. Billerman, and I. J. Lovette (2020). Stilts and Avocets (Recurvirostridae), version 1.0. In Birds of the World (S. M. Billerman, B. K. Keeney, P. G. Rodewald, and T. S. Schulenberg, Editors). Cornell Lab of Ornithology, Ithaca, NY, USA. https://doi.org/10.2173/bow.recurv1.01

 Eksterne lenker 


Kategori:Lofugler
Kategori:Fugler formelt beskrevet i 1758
Kategori:Dyr formelt beskrevet av Carl von Linné