Abdikasjon

Abdikasjon (latin: abdicatio «å frasi», fra ab «fra» og dicare «å si») er handlingen hvor en monark gir avkall på sin verdighet. 

Kjente abdikasjoner
I moderne tid er sannsynligvis abdikasjonen til den britiske kongen Edvard VIII den mest omtalte. Han frasa seg retten til tronen for å gifte seg med amerikanske Wallis Simpson.

Andre
Diokletian, 305
Karl V av det tysk-romerske rike, 1556
Napoléon Bonaparte, 1814
Peter IV av Portugal, 1826
Thành Thái, vietnamesisk keiser av Nguyen-dynastiet, 1907
Vilhelm II, 1918
Wilhelmina, dronning av Nederland, 1948
Bao Dai av Vietnam, 1955
Charlotte, storhertuginne av Luxembourg, 1964
Juliana, dronning av Nederland, 1980
Sabah al-Amhad al-Jabir as-Sabah, emir av Kuwait, 2006
Beatrix, dronning av Nederland, 2013 
Pave Benedikt XVI, pave og monark i Vatikanstaten, 2013
Albert II, belgiernes konge, 2013
Juan Carlos I Spanias konge, 2014
Akihito, keiser av Japan, 2019
Margrethe II, dronning av Danmark, 2024

 I Norge 

Grunnloven regulerer ikke spørsmålet om kongen har rett til å abdisere, men det er heller ingen ordning for å tvinge en monark til å beholde kongeverdigheten. Christian Frederik abdiserte imidlertid høsten 1814 til fordel for unionen med Sverige, og Haakon VII nevnte muligheten i 1940.

Harald V har uttalt at det ikke er noen tradisjon for abdikasjon i det norske kongehuset og at eden som avlegges til Stortinget varer livet ut.

Statsrettslig sett er det antatt at dersom kongen skulle ønske å abdisere er dette opp til ham selv,Johs. Andenæs og Arne Fliflet: Statsforfatningen i Norge, 11. utgave, 2017, side 220. (ISBN 978-82-15-01764-8.) uten at Stortingets samtykke er nødvendig.Arne Fliflet: Grunnloven. Kommentarutgave (2005) side 111. (ISBN 8251839629.) Ifølge Arne Fliflet medfører en abdikasjon også tap av apanasjen.Arne Fliflet: Grunnloven. Kommentarutgave (2005) side 112.

Referanser

 Eksterne lenker 
 Om abdikasjon, fra Språkrådet

Kategori:Monarki