Arsenale di Venezia

Arsenale di Venezia («Det venetianske arsenalet») et kompleks av tidligere skipsverft og våpenlagre samlet i byen Venezias i nordlige Italia. Arsenalet, som eies av staten, var ansvarlig for mesteparten av den venetianske republikkens som maritim stormakt fra senmiddelalderen til tidlig moderne tid. Det var «en av de tidligste store industribedriftene i historien» og hvor masseproduksjon først fant sted. Cameron, Rondo; Neal, Larry (2003): A Concise Economic History of the World: From Paleolithic Times to the Present. Oxford University Press; s. 161.Hanson, Victor Davis (18. desember 2007): Carnage and Culture: Landmark Battles in the Rise to Western Power. Knopf Doubleday Publishing Group. ISBN 978-0-307-42518-8.

Dante omtaler det i inferno i la divina comedia. Navnet er sannsynligvis arabisk Dar al Sina’a (dokk). At Dante ble inspirert av Arsenalet, forklarer kanskje navnet på tre broer ved inngangen. Den store broen over kanalen heter Ponte del Paradiso («Paradisbroen»), og to mindre broer fra plassen heter Ponte al Inferno (Helvetesbroen) og Ponte dei Purgatorio («Skjærsildbroen»)

Byggingen av Arsenalet startet rundt 1104, under Venezias republikanske æra.Giove, S., Rosato, P. & Breil, M. (oktober 2008): «A multicriteria approach for the evaluation of the sustainability of re-use of historic buildings in Venice» (PDF), Sustainability indicators and environmental valuation paper - Fondazione Eni Enrico Mattei. Norris, R.M. (august 2007): «Carpaccio's Hunting on the lagoon and two Venetian ladies: A vignette of fifteenth-century Venetian life», College of Fine and Professional Arts of Kent State University, Master of Arts Thesis. Arkivert fra originalen 4. desember 2013. Det ble det største industrikomplekset i Europa før den industrielle revolusjonen,Tassava, C.J. (juni 2003): «Launching a Thousand Ships: Entrepreneurs, War Workers, and the State in American Shipbuilding, 1940-1945» (PDF), Northwestern University, Ph.D. Thesis. og strakte seg over et område på omtrent 45 hektar, eller omtrent 15 prosent av Venezia. Omgitt av en 3,2 km lang voll, arbeidet skipsbyggere og øvrige arbeidere regelmessig innenfor Arsenalet og bygde skip som seilte fra byens havn.Davis, R.C. (2007): Shipbuilders of the Venetian Arsenal: Workers and Workplace in the Pre-Industrial City. Baltimore, MD: The Johns Hopkins University Press. ISBN 978-0-8018-8625-6;  s. 201 Med høye murer som skjermet Arsenalet fra offentligheten og vakter som beskyttet omkretsen, produserte forskjellige områder av Arsenalet hver sin spesifikke prefabrikkerte skipsdel ​​eller annet maritimt redskap, som ammunisjon, tau og rigg.Konstam, A.; Bryan, T. (2002): Renaissance War Galley 1470-1590. Oxford, U.K.: Osprey Publishing. ISBN 978-1-84176-443-6; s. 22. Disse delene kunne deretter settes sammen til et skip på så lite som innenfor én dag.Atauz, A.D. (mai 2004): «Trade, piracy, and naval warfare in the central Mediterranean: The maritime history and archaeology of Malta» (PDF), Texas A&M University, Ph.D. Thesis. Arkivert fra  13. april 2021. En eksklusiv skog i Montello-åsene i Veneto eid av Arsenale di Venezia, sørget for tilgang på tømmer og trevirke.

Nyvinninger
Romerne hadde bygget skip med ytterhuden først, men venetianerne utviklet et system hvor de bygget rammeverket først. Dette var en nyvinning som bidro til masseproduksjon av skip ettersom det krevde mindre arbeidsinnsats og treverk. Da verftet var på sitt mest produktive tidlig på 1400-tallet hadde det mellom 6 000 og 16 000 arbeidere (man er ikke helt sikker på antallet), og kunne produsere 30 galeier på 10 dager. Da den franske kongen besøkte arsenalet i 1574, ble en galei bygget og utrustet i løpet av de to timene måltidet tok (!) Det kunne videre utruste skip med masseprodusert utstyr på en måte som først ble gjentatt under den industrielle revolusjon. I hans store verk Den guddommelige komedie hentet Dante Alighieri inspirasjonen til helvete fra arsenalet.

Også innen våpenutvikling var arsenalet ledende. Arsenalets stab utviklet også nye skytevåpen tidlig, og begynte med bombardement på 1370-tallet og en rekke håndvåpen mot genoveserne noen år senere. Forbedringer i håndvåpen førte til at munningshastigheten (og dermed evnen til å penetrere pansring) oversteg armbrøstens hastighet. Den venetianske condottieri-lederen, Bartolomeo Colleoni, får vanligvis æren for å være den første som monterte Arsenals nye lettere artilleri på mobile vogner for feltbruk.

Porta Magna
Arsenalets hovedinngang var Porta Magna. Den ble bygget omkring 1460. Det var det første nyklassisistiske bygg i Venezia. Det er sannsynligvis bygget av Antonio Gambello etter design av Jacopo Bellini. To greske løver ble plassert ved portens sider i 1687. Den ene av disse er Pireusløven (som har runeinnskrifter på sidene).

Napoleon
Betydelige deler av arsenalet ble ødelagt under Napoleons styre. De er senere gjenoppbygget for å gjøre arsenalet istand til å fungere som en marinebase. I våre dager er det i tillegg til å være marinebase også et forskningssenter, utstillingsområde under Venezia Biennalen samt er et sted hvor historiske skip bevares.

 Referanser 

Eksterne lenker
Arsenale di Venezia, offisiell nettside for Venezia kommune
What is the Arsenale?
Arsenale, Art Atlas. 360° panorama av arsenalet i høy billedoppløsning

Kategori:Byggverk i Venezia