Giosuè Carducci

Giosue Carducci (født 27. juli 1835 i Valdicastello i Italia, død 16. februar 1907 i Bologna) var en italiensk poet, av mange regnet som det moderne Italias uoffisielle nasjonalpoet. 

Carducci tok doktorgraden i 1856 og jobbet siden som lærer og foreleser, blant annet som professor i italiensk ved universitetet i Bologna. Selv om hans ry som skjønnlitterær forfatter først og fremst er fundert på hans poesi, skrev han også en anseelig mengde prosa. Han vant Nobelprisen i litteratur i 1906.

Castagneto Carducci, stedet hvor han vokste opp, er oppkalt etter ham.

 Bibliografi 
 1863 – Inno a Satana
 1866-1867 – Della varia fortuna di Dante
 1867 – Idillio maremmano
 1868 – Levia Gravia
 1868 – Dello svolgimento della letteratura nazionale 
 1871 – Pianto antico
 1871 – Poesie
 1872 – Primavere elleniche
 1873 – Nuove poesie di Enotrio Romano
 1874 – Davanti a San Guido og Nostalgia
 1875 – Faida di comune, Tedio invernale, Alla stazione in una mattina d'autunno, Mors – nell'epidemia difterica
 1876 – Alle fonti del Clitumno
 1877 – Odi barbare
 1878 – Alla regina d'Italia
 1880 – Sogno d'estate
 1881 – Nevicata
 1882 – Nuove odi barbare, Giambi ed epodi, Confessioni e battaglie
 1883 – San Martino, Visione, Ça ira
 1885 – Il comune rustico
 1887 – Rime nuove
 1888 – Jaufré Rudel
 1889 – Terze odi barbare
 1890 – Piemonte
 1892 – Storia del giorno di Giuseppe Parini
 1893 – Odi barbare
 1899 – Rime e ritmi
 1902 – Dello svolgimento dell'ode in Italia

 Referanser 

Litteratur
 Hans E. Kinck: «En nationalskald», i Stammens røst. Kristiania: Aschehoug, 1919

Eksterne lenker

Kategori:Italienske forfattere
Kategori:Italienske nobelprisvinnere
Kategori:Nobelprisvinnere (litteratur)
Kategori:Italienskspråklige forfattere
Kategori:Italienske professorer
Kategori:Personer fra provinsen Lucca
Kategori:Fødsler i 1835
Kategori:Dødsfall i 1907