Donaldisme

Donaldisme er både en seriøs og humoristisk forskning og en bevegelse hvis formål er å studere tegneseriebladet Donald Duck & Co og dens verden.

Nordmannen Jon Gisle skapte forskningsgrenen da han i 1971 utga essayet «Donaldismen» og i 1973 utga boken Donaldismen, som omslaget sier er «en muntert-vitenskapelig studie over Donald Duck og hans verden». Boken er en alvorlig og samtidig meget vittig bok som analyserte tegneseriefiguren Donald Duck, de øvrige figurene (ikke bare endene), Andeby, og deres innbyrdes forhold. Boken ble en sensasjon, kom ut i flere opplag, ble hyppig stjålet fra landets bibliotekerFor å sitere forfatteren selv: Måtte alle fanatiske vulgærdonaldister evig råtne i et mørkt hull! samt oversatt til svensk og dansk. Bokens popularitet var så stor at mange ikke så ironien og at boken også var en gjennomført parodi på Edvard Beyers Norges litteraturhistorie, ned til latinsk begrepsapparat og fotnoter.Dette er en fotnote. (Alt som står her, ikke bare foregående setning.) Donaldismen inneholder mange slike. Kapittelet om lov og rett i Andeby inneholder ekstra mange fotnoter. (Forfatteren av boken er siden utgivelsen av første utgave blitt både jurist og dommer – men derimot ikke ugle.) Kapitlet om urdonaldismen i andre utgave inneholder det som er bortimot tidenes lengste faglitterære fotnote i norsk vitenskapshistorie, med et mulig unntak for rettsvitenskap, der fotnotene tidvis kan være enda lengre. Note fem i kapitlet går over nesten en hel side og formidler et mer nyansert syn på rostrilongitudekvotienten (forholdet mellom en figurs nebblengde og hodehøyde, målt i profil; benyttes ved nebblengdemåling og forkortes RLK.) (Hvis leseren har lest så langt som dette og lurer på uglebemerkningen så var den nødvendig fordi man på side 129 i andre utgave finner følgende billedtekst: «I Andeby er de fleste dommere ugler. Eller kanskje de fleste ugler er dommere. Det er også forfatteren av denne boka.») Boken ble gjenutgitt i «ANDen» (og lett revidert) utgave på Gyldendal Norsk Forlag høsten 2006.

Andre utgave inneholder «bonusmateriale» i form av to helt nye kapitler. Det ene omhandler lov og rett i Andeby, mens det andre tar for seg donaldistbevegelsen i Norden og Tyskland. Andreutgaven har også fått et nyskrevet forord, nyere forskningsresultater blir formidlet i enkelte av de andre kapitlene, men i hovedsak ignorerer den alt som er skjedd i Andeby siden første utgave utkom i 1973.

Jon Gisle definerte selv Donaldismen slik i forordet (det opprinnelige, ikke det nye tilleggsforordet i andre utgave) til boken av samme navn:

 Donaldisme er betegnelse dels på en forskningsgren, dels på det materiale denne forskningen beskjeftiger seg med. I den siste betydningen betegner ordet alt som er utgitt av Disney-signerte tegneserier. I den første betydningen er donaldismen en gren av tegneserieforskningen som har spesialisert seg på studiet av nettopp Disneys produksjon.

Senere har begrepet gått over til også å dekke generell fandyrkelse av Disney-tegneserier og -tegnefilmer.

 Hovedstrømninger 
Jon Gisle har delt donaldismen opp i åtte hovedstrømninger:
 Urdonaldismen (donaldismus antiquus optimus maximus) (1948–1952)
 Den eldre klassiske donaldisme (donaldismus classicus vulgaris) (1951–1957)
 Den yngre klassiske donaldisme el. romantikken (donaldismus classicus romanticus) (1957–1963)
 Kommersialismen (donaldismus speculativus phyphasan) (1963–1966)
 Klodrismen (donaldismus clodrismus superlativus optimus) (1965–1967) 
 Den alminnelige nåtidsdonaldisme (donaldismus modernis vulgaris) (1965– )
 Realismen (donaldismus macabris diabolus) (1966– )
 Den syntetiske klodrisme (donaldismus modernis clodrismosyntheticus) (1971– )

 Rostrilongitudekvotienten 
Rostrilongitudekvotient, forkortet RLK, er definert som forholdet mellom en tegneseriefigurs (fortrinnsvis en ornitologisk Disney-figur fra tegneseriebladet Donald Duck & Co) nebblengde og hodehøyde, målt i profil. Begrepet ble introdusert av Jon Gisle i hans bok Donaldismen i 1973, der det redegjøres for hvordan rostrilongitudekvotient utviklet seg over tid. Det antydes også en sammenheng mellom rostrilongitudekvotient og litterær kvalitet – jo kortere nebb, jo dårligere innhold.

 Referanseverdier 
Donaldistisk 
stilperiodeTypisk 
kvotientKlassiske 40-tallsserier, tidlig  Carl Barks1,650-tallsserier1,2Italiensk 60-talls "brutalistisk" Donald-stil0,8

 Fagblad og -tidsskrift 
I 1973 begynte miljøaktivisten Pål Jensen å utgi et eget fagblad, Donaldisten, for å fortsette donald-forskningen der hvor Jon Gisle slapp. Bladet la også stor vekt på å være til hjelp for samlere. De 25 første utgavene av bladet ble utgitt av foreningen Gammeldonaldismens Venner, der nr. 25 kom ut i 1988. Etter dette overtok foreningen Donaldistene bladet, og de har så langt gitt ut to nye nummer (i 1995 og 2004). I 2007 dukket et nytt donaldistisk tidsskrift opp – KVAKK!, utgitt av Kelpie forlag og med donald-forfatter Tommy Kvarsvik som redaktør. Det finnes også flere donaldist-foreninger i andre land, for eksempel Danmark, Sverige og Tyskland.

 Fotnoter 

Litteratur
Jon Gisle:  Donaldismen. Et muntert-vitenskapelig studie over Donald Duck og hans verden, Oslo: Gyldendal, 1973

 Eksterne lenker 
 Donaldistene, den norske donaldistforening
 KVAKK!, norsk donaldistisk tidsskrift
 Dansk Donaldist-Forening
 D.O.N.A.L.D., den tyske donaldistforening
 NAFS(K), den svenske donaldistforening
 Sydnordisk Akademi for Donaldisme, donaldistisk forskning med et smil

Kategori:Disney-tegneserier