Jean-Luc Godard

Jean-Luc Godard (1930–2022) var en fransk-sveitsisk filmregissør, og regnes som en av de mest betydningsfulle innen Nouvelle Vague, eller «den nye franske bølge» innen film.

Liv og virke
 Bakgrunn
Jean-Luc Godards foreldre var franske Odile (født Monod) og den sveitsiske legen Paul Godard. Hans velstående foreldre kom fra protestantiske familier av fransk-sveitsisk opphav. Hans mor var datter av Julien Monod, en av grunnleggerne av Banque Paribas. Hun var oldebarn av teologen Adolphe Monod. Andre slektninger på morssiden var komponisten Jacques-Louis Monod, naturalisten Théodore Monod, pastoren Frédéric Monod, og Perus statsminister og senere president Pedro Pablo Kuczynski. Da Jean-Luc var fire år gammel tok faren med seg familien til Sveits. Ved utbruddet av andre verdenskrig var Godard i Frankrike, og klarte med nød og neppe å komme seg tilbake til Sveits. Han tilbragte det meste av krigstiden i Sveits, selv omt famiilien foretok hemmelige besøk til bestefarens herrregård på fransk side av Genèvesjøen. 

Jean-Luc Godard gikk på skole først i Nyon i Sveits, og senere på Lycée Rohmer. I 1949 begynte han som nittenåring å studere etnologi på Sorbonne Université i Paris. Han hoppet av dette studiet, og begynte å lage film. 

Filmskaper
Han søkte om opptak på den parisiske filmskolen IDHEC, men fikk avslag. Deretter studerte han filmkunsten på egen hånd og ble en del av et filmkritisk og -teoretisk miljø. Blant dem han møtte i dette miljøet var François Truffaut.

Han var del av gruppen av unge filmskapere og -teoretikere som formulerte den franske nye bølgen, som kjennetegnes ved sin kritikk av datidens konvensjonelle filmspråk samt standpunktet om at film skulle ta utgangspunkt i kunstneriske, sosialkritiske og politiske verdier. Andre sentrale regissører i det franske nybølgemiljøet var André Bazin, Jacques Rivette, Claude Chabrol, François Truffaut, Jacques Rozier og Jacques Demy.

Godard er blitt omtalt som den dristigste og mest radikale av filmskaperne i den nye bølgen. Han var en klart politisk filmskaper, og filmene hans reflekterte filmhistorien samtidig som de avspeilet eksistentiell og marxistisk filosofi.

 Filmstil 
Som en del av den franske nybølgen formulerte Godard – sammen med gode venner, blant dem François Truffaut – den såkalte auteur-politikken, som senere fremstår som en auteurteori. I filmtidsskriftet Cahiers du Cinéma argumenterte de for et fornyet fokus på regissørens rolle i filmskapelsesprosssen. Regissøren skulle være filmens kunstneriske opphavsmann og ha posisjon i forhold til kunstverket som en forfatter har i forhold til sin litteratur. Filmregissører bør derfor utikle sitt eget, individuelle filmspråk.

Godard hadde møtt Truffaut og Jacques Rivette i en filmklubb der de typisk så tre–fire filmer om dagen. Auteur-politikken hadde utspring i de unge filmkritikernes fascination for eldre amerikanske filmer, deriblant filmene til Orson Welles, Alfred Hitchcock, Fritz Lang og John Ford, som alle hadde sitt unike filmspråk. Godard publiserte flere artikler der han kritiserte det moderne Hollywood for å stagnere og for å produsere film uten samfunnsmessig, politisk og filosofisk betydning. Den franske nybølgen utsprang av denne typen kritikk.

Godards film bar tydelig preg av en særegen filmstil i tråd med auteurteorien. Filmene var tydelig politiske og kritiske overfor institusjoner. Det kom allerede til uttrykk i hans første spillefilm, Til siste åndedrag, hvor filmens hovedperson er en biltyv og morder på flukt fra politiet. Denne filmen brøt med alle konvensjoner for hvordan hovedpersoner på film skulle skildres, ikke minst når det gjaldt kriminaldramaer. Dessuten lekte Godard ofte med ny filmteknikk, for eksempel de nye, mindre kameraene som kom på markedet i 1960-årene, og senere med digitale filmkameraer. Godards filmer utviklet en særegen stil når det gjaldt både klipping, lyddesign, fargetoner og lysdesign, og dette gjør at filmene hans på én og samme tid fremstår både som realistiske med den utpregede bruken av for eksempel håndholdt kamera, og som urealistiske som følge av bruken av verfremdungseffekter inspirert av den tyske scenekunstner Bertolt Brecht.

I 1995 mottok Jean-Luc Godard Adorno-prisen.

Jean-Luc Godard var fortsatt produktiv frem til 2020. I alderdommen var han bosatt i Rolle i Sveits.

Godard var gift med den danskfødte skuespilleren Anna Karina fra 1961 til 1967. Hun spilte i syv av hans filmer. Han giftet seg siden med skuspilleren og forfatteren Anne Wiazemsky, et ekteskap som varte fra 1967 til 1979.

Godard døde i 2022 i Sveits ved assistert selvmord.

 Filmografi 
Spillefilmer

 1960 Til siste åndedrag
 1960 Den lille soldat
 1961 En kvinne er en kvinne
 1962 Å leve sitt eget liv
 1963 Karabinierne
 1963 Skapt for kjærlighet
 1964 Outsiderbanden
 1964 Den gifte kvinnen
 1964 Alphaville
 1965 Min venn, Pierrot
 1966 Masculin Féminin
 1966 Made in U.S.A.
 1967 To eller tre ting jeg vet om henne
 1967 Kineserinnen
 1967 Weekend
 1968 Le Gai savoir
 1968 Un Film comme les autres
 1968 Sympathy for the Devil - Rolling Stones
 1969 British Sounds
 1969 Vind fra øst
 1969 Lotte in Italia
 1971 Vladimir et Rosa
 1972 Tout va bien
 1974 Ici et ailleurs
 1975 Numéro deux
 1976 Comment ça va?
 1980 Sauve qui peut (la vie)
 1982 Passion
 1983 Fornavn Carmen
 1985 Je vous salue
 1985 Détective
 1987 King Lear
 1987 Soigne ta droite
 1990 Nouvelle Vague
 1991 Tyskland ni null
 1993 Les Enfants jouent à la Russie
 1993 Hélas pour moi
 1994 JLG
 1996 For Ever Mozart
 2001 Eloge de l'Amour
 2004 Notre musique
 2010 Film Socialisme
 2014 Farvel til språket

 Referanser 

Eksterne lenker



Kategori:Franske regissører
Kategori:Sveitsiske regissører
Kategori:Personer fra Paris
Kategori:Personer fra kanton Vaud