Ludvig Kristensen Daa

Ludvig Kristensen Daa (1809–1877) var en norsk politiker, historiker og journalist.

 Familie 
Hans foreldre var Christen Daae (1776-1854) og Elisabeth Maria Friis (1785-1855). Daa ble født i Saltdal og tilbrakte sine første leveår der før han flyttet til Jølster der faren ble sogneprest i 1817. Hans bestefar var presten Ludvig Daae (1723–1786).

Daa var gift med Julie Christence Augusta Henriksen (1823–1842), deretter med Pernille Marie Kobroe Daae (1821–1911) datter av søskenbarnet Ludvig Daae (1795–1865). Pernilles mor var Helene Margrete Fritzner (1790-1850).  Pernille fikk åtte barn.Aagaat Daae: Stamtavle over familien Daae i Norge. Trondhjem: F. Bruns boghandel, 1917 

Daa fornorsket skrivemåten av familienavnet og patronymet. Han kan forveksles med sine slektninger, særlig navnebrødrene politikeren Ludvig Daae (1829–1893), professoren Ludvig Daae og svigerfaren Ludvig Daae (1795–1865).

Søsteren Nicoline Friis Daae (f. 1820) var gift med deres fetter Jens Kobro Daae. Jens Kobro Daae var halvbror til Daas svigerfar. Pernille Marie Daaes mor var Helene Fritzner som samtidig var søster av Jens Kobro Daaes mor Edvardine Fritzner.

 Utdanning 
Han ble etter studier ved Bergen katedralskole og examen artium, student i 1826. Etter en tid som huslærer hos Christian Krogh i Trondheim, tok han filologisk embetseksamen og ble cand. philol. i 1834. På denne tiden sto i Daa sammen med Wergeland i spissen for norskhetsbevegelsen blant studentene og forfektet utpreget liberale anskuelser. I 1835–37 var han konstituert dosent i historie ved universitetet etter at professor Steenbloch falt fra; men da Daa i 1837 søkte på samme lektorat i historie som P.A. Munch, var det Munch som ble utnevnt, noe både Daa og mange med ham opplevde som politisk motivert. Ottar Dahl: Norsk historieforskning i 19. og 20. århundre (s. 73), 1959, Nasjonalbiblioteket Imidlertid ble han utnevnt til statsrevisor (1839–51) og stortingsarkivar (1845–71). Samtidig virket han som adjunkt og fra 1852 overlærer ved Kristiania katedralskole. Han ble også utnevnt til byråsjef i Riksarkivet, men sa fra seg dette fordi han ikke synes det lot seg kombinere med stillingen som statsrevisor. Daa var innvalgt på Stortinget i 1842, 1845 og 1854, men gjorde ikke noe større av seg der. Det gjorde han imidlertid som redaktør av Granskeren (1840-43), Den norske Tilskuer (1851-53), Christiania-Posten (1853-56) og Tidstavler (1872-76). Han var en engasjert skandinavist, og fra 1862 lektor i historie da Rudolf Keyser gikk av; fra 1866 professor i historie.Ottar Dahl: Norsk historieforskning i 19. og 20. århundre (s. 74) 

Daa var også historisk, geografisk og samfunnsøkonomisk forfatter. Daas allsidige interesser og kompromissløs rettferdighetssans gjorde sitt til at han ofte havnet i opphetede diskusjoner med kolleger og venner. I forbindelse med utdelinger av diverse akademiske embeter følte han seg forbigått ut fra politiske hensyn.

 Studentleder og politiker 
Daa var Studentersamfundets leder da det trosset myndighetene og markerte 17. mai i 1829. Da byens befolkning tok til gatene også året etter, medførte det en rekke arrestasjoner, og dette avfødte Daas første polemiske skrift Syttende Mai og Politiet, utgitt anonymt i 1831. 

Da Welhavens tilhengere gikk ut av Studentersamfundet under krisen i 1832, fremstod han som en moralsk uklanderlig lederskikkelse, og han og Wergeland ble nære venner og politiske kolleger. Daa og Wergeland fant sin plass blant Patriotene, mens J.S. Welhaven, skikkelser som Anton Martin Schweigaard og Daas senere akademiske rival P.A. Munch, utgjorde deres motstandere i Intelligenspartiet.

Daa satt tre perioder på Stortinget, i 1842 og 1845 for Akershus og i 1854 for Kristiania. På Stortinget sluttet han seg til «bondeopposisjonen»<ref>[https://norskfolkemuseum.no/stortinget-og-folket «Stortinget og folket», norskfolkemuseum.no]</ref> og var en tid en av dens ledende menn, men ble aldri noen stor politisk skikkelse. Dog tok han som stortingsmann til orde for en opphevelse av konventikkelplakaten i 1842 og innføring av dissenterloven i 1845; senere også for en opphevelse av jødeparagrafen i 1851. I de to sistnevnte sakene kom han i konflikt med bøndene og ble frosset ut, mens redaktør Stabell ble opposisjonens nye leder.

 Journalist og utgiver 
1840–43 utga han bladet Granskeren, der han selv sto for mesteparten av innholdet. Ved siden dette var han fra 1839 til 1847 fast medarbeider i Morgenbladet med ansvar for den utenrikspolitiske delen. Denne artikkelserien skrev han senere også i Christiania-Posten.  

Hans journalistiske virksomhet fortsatte han livet ut, dels som redaktør for Christiania-Posten, dels som utgiver av Den norske Tilskuer (1851–53) og Tidstavler (1872–76). I sine artikler i Christiania-Posten viste han stor forståelse for arbeiderbevegelsen 1848–49, og var tilhenger av tanken om Slesvigs deling etter nasjonalitetsprinsippet selv om han var ivrig skandinavist.

 Historisk arbeid 
Daa viste tidlig god kunnskap innenfor historiefaget. Historieprofessor Cornelius Enevold Steenbloch omtalte Daa som «en av de i de historiske vitenskaper dygtigste unge mænd han hadde kjendt». Han har i ettertiden høstet god kritikk for avhandlingen K. Magnus Falsen, et bidrag til Norges Konstitutions Historie fra 1860. Mye av hans historieforskning dreide seg om internasjonal historie. Dette kommer fram av de mange lærebøkene har skrev. Han foretok også studiereiser til Paris og London sommeren 1838.  

Som historiker var Daa den første nordmann til å opponere mot den norske historiske skolen der innvandringsteorien til P. A. Munch og Rudolf Keyser sto sentralt. I en avispolemikk om Skandinavismen mot Munch i 1849 ble temaet for første gang tatt opp. Innleggene hans ble senere trykket under tittelen Om Professor Munchs antiskandinaviske Historik. Ved det skandinaviske naturforskermøtet i Christiania i 1868 vendte Daa fokus mot innvandringsspørsmålet. Daa holdt der foredraget Have Germanerne invandret til Skandinavien fra nord eller fra syd? Dette foredraget har av Svend Grundtvig blitt omtalt som gravtalen over den norske innvandringsteori. Daas negative holdning til innvandringsteorien kan skyldes hans personlige motsetningsforhold til P. A. Munch og hans politiske synspunkter som tilhenger av skandinavismen. I foredraget brukte Daa argumenter fra etnologien. Denne fagdisiplinen var relativt ny på dette tidspunktet, og Daa var tidlig ute med å formulere klare hovedpunkter fra nyere evolusjonstenkning i norsk litteratur. Han trakk også inn argumenter Eilert Sundt hadde fremsatt i 1864 - at klima og topografi i traktene nordpå der Munch mente innvandringen hadde funnet sted, gjorde det umulig for andre enn reinsdyrnomader å livnære seg. Det var utenkelig at en stamme medbringende kvinner, barn, eldre og husdyr ville vurdere å krysse området - attpåtil uten å ane noe om hvor dette bar. Daa stilte også spørsmål ved hvor en stamme fra Russlands indre sletter skulle skaffet seg den sjøkyndighet som kreves for å krysse Ålandshavet eller seile ned langs Helgelandskysten.Ottar Dahl: Norsk historieforskning i 19. og 20. århundre (s. 75), 1959, Nasjonalbiblioteket

 Utmerkelser 
Daa mottok St. Olavs Orden i 1866. 

 Bibliografi 

 Syttende Mai og Politiet (anonymt), 1831
 Udsigt over det svenske Sprogs Grammatik, 1837
 Svensk-Norsk Haand-Ordbog, 1841
 red. Granskeren, 6 hf., 1840–43
 Varsko formedelst den offentlige Stemning og Redegjørelse i Anledning af ellevte ordentlige Storthing, 1846
 Om Reformer i Storthingsvalgene, 1847
 Om Professor Munchs antiskandinaviske Historik, 1849 (først trykt i Christiania-Posten s.å.)
 Om den lithauiske Folkestammes Forhold til den slavoniske, i NMfN 6, 1851, s. 292–424
 red. Den norske Tilskuer, 1851–53
 Udsigt over Ethnologien, 1855
 Om Forholdet mellem det gamle og ny Fastlands Urbeboere, i Forhandlinger ved de skandinaviske Naturforskeres 7de Møde i Christiania 1856, 1857
 Jordbeskrivelse for den norske Almue, 4 bd. i 3, 1857–59
 Lærebog i Geografien, 1859
 K. Magnus Falsen. Et Bidrag til Norges Konstitutions Historie, 1860
 Lærebog i Middelalderens Historie, 1864
 Lærebog i den nyere Historie, 1865
 Lærebog i Oldtidens Historie, 1866
 Have Germanerne invandret til Skandinavien fra nord eller syd? 1869
 Om Nationaliteternes Udvikling, 1869
 Skisser fra Lapland, Karelstranden og Finland, 1870
 Tids-Tavler'', 4 bd., 1872–76

 Referanser 
Lampe, J.F. (1895): Bergens Stifts Biskoper og Præster efter Reformationen. Redigert av D. Thrap. Kristiania: Cammermeyer.

 Litteratur 

 Eksterne lenker 


 Salmonsens konversationsleksikon


Kategori:Norske historikere
Kategori:Norske redaktører
Kategori:Stortingsrepresentanter 1842–1844
Kategori:Stortingsrepresentanter 1845–1847
Kategori:Stortingsrepresentanter 1848–1850
Kategori:Stortingsrepresentanter 1854–1856
Kategori:Stortingsrepresentanter for Akershus
Kategori:Stortingsrepresentanter for Hordaland
Kategori:Stortingsrepresentanter for Oslo
Kategori:Formenn av Det Norske Studentersamfund
Kategori:Medlemmer av Det Norske Videnskaps-Akademi
Kategori:Riddere av 1. klasse av St. Olavs Orden
Kategori:Personer fra Saltdal kommune
Kategori:Alumni fra Bergen katedralskole
Kategori:Alumni fra Universitetet i Oslo