Slaget ved Leipzig

Slaget ved Leipzig fant sted fra 16. til 19. oktober 1813 ved Leipzig i Sachsen. Det var det avgjørende slaget i det som i Tyskland kalles «frigjøringskrigene» (tysk: Befreiungskriege) mot det franske fremmedherredømmet i Tyskland og Polen. Frigjøringskrigene foregikk fra 1813 til 1814. Det var også et av de avgjørende slag under Napoleonskrigene.
Koalisjonshærene til Østerrike, Preussen, Sverige og Russland, ledet av den russiske tsar Alexander I og østerrikske generalfeltmarskalk Karl von Schwarzenberg, beseiret La grande armée, den store hær, til den franske keiseren Napoléon Bonaparte. Napoléons hær besto også polske og italienske tropper, samt tyskere fra Rhinforbundet (hovedsakelig Sachsen og Württemberg). Slaget var kulminasjonen av den tyske kampanjen («frigjøringskrigen») i 1813 og involverte 560 000 soldater, 2 200 artilleristykker, utgifter til 400 000 runder med artilleriammunisjon og 38 000 ofre, mens koalisjonen også så store tap, med rundt 55 000 drepte eller skadde. Det betydde at det var største slaget i Europa, og det største slaget under Napoleonskrigen, fram til første verdenskrig.

Etter det ødeleggende nederlaget til Napoléons store hær i det russiske felttoget i 1812, erklærte Ludwig Yorck von Wartenburg – generalen som hadde kommandoen over den franske hærens tyske hjelpesoldater (Hilfskorps) – våpenhvile med russerne 30. desember 1812 via Tauroggen-konvensjonen.Clark, Cristopher (2007): Iron Kingdom – The Rise and Downfall of Prussia, 1600–1947. Penguin Books, ; s. 358–364. Dette var den avgjørende faktoren for utbruddet av det tyske felttoget året etter.

Vårkampanjen mellom Frankrike og den sjette koalisjonen endte uavklart med en sommervåpenhvile (våpenhvilen i Pläswitz). Gibson, Martin (4. juni 2013): «The Truce of Pläswitz 4 June 1813», War and Security Via Trachenberg-planen, utviklet under en periode med våpenhvile sommeren 1813, ble ministrene i Preussen, Russland og Sverige enige om å følge en enkelt alliert strategi mot Napoléon. Etter slutten av våpenhvilen stilte Østerrike seg til slutt med koalisjonen, og hindret Napoléons håp om å oppnå separate avtaler med Østerrike og Russland. Koalisjonen hadde nå en klar numerisk overlegenhet, som de til slutt brakte ut over Napoléons hovedstyrker, til tross for tidligere tilbakeslag som slaget ved Dresden (26. og 27. august 1813). Høydepunktet for alliert strategi var slaget ved Leipzig i oktober 1813, som endte med et avgjørende nederlag for Napoléon. Rhinforbundet ble oppløst etter kampen med mange av dets tidligere medlemsland som ble med i koalisjonen, og brøt Napoléons grep over Tyskland.

Etter en forsinkelse der det ble enighet om en ny strategi, invaderte koalisjonen tidlig i 1814 Frankrike, sammenfallende med marsjen til hertugen av Wellingtons britiske hær nordover fra Spania og inn i Sør-Frankrike. Napoléon ble tvunget til å abdisere og Ludvig XVIII overtok den franske tronen. Krigen tok en formell slutt med Paris-traktaten i mai 1814.«Treaty of Paris 1814», The Napoleon Series

 Bakgrunn 
Napoléon Bonaparte hadde behov for å komme på offensiven igjen etter nederlaget i Russland og i Den spanske selvstendighetskrigen. Samtidig hadde hans fiender samlet seg igjen i det som blir kalt den sjette koalisjonen, bestående av Østerrike, Preussen, Russland, Storbritannia, Sverige, Spania og Portugal, samt en del mindre tyske stater.

 Slaget 
Franske tropper, sammen med tropper fra de franske lydrikene i Rhinforbundet, kjempet i dette slaget mot den sjette koalisjonen. Midt under slaget, 18. oktober, deserterte hele den saksiske armé og gikk over til koalisjonen. Koalisjonens overlegne styrker tilførte Frankrike et avgjørende nederlag.

Slaget var et av de blodigste av alle slagene under Napoleonskrigene. Mens slag i denne perioden vanligvis hadde tapstall på under 5 %, døde mer enn tredjeparten av soldatene som kjempet ved Leipzig. Av de ca. 400 000 soldater som deltok direkte i kamphandlingene falt ca. 130 000, eller rundt 30 %. Omtrent 600 000 soldater var involvert i slaget og omkringliggende manøvre, hvilket gjorde slaget til det største slaget som hadde stått i Europa før første verdenskrig. På tysk kalles slaget die Völkerschlacht - folkeslaget.

 Minnesmerke 
I 1913, nøyaktig 100 år senere, ble det reist et minnesmerke ved Leipzig, kalt Völkerschlachtdenkmal.  Minnesmerket står på stedet der kampene var på sitt mest intense og det høyeste antall soldater falt.

 Referanser 

 Fotnoter 

 Eksterne lenker 

 «Battle of Leipzig ("Battle of the Nations"), 1813» , (engelsk)
 «Battle of Leipzig 1813» (engelsk)

Kategori:Slag under Napoleonskrigene
Kategori:Tysklands historie
Kategori:Slag med deltagelse av Frankrike
Kategori:Leipzig
Kategori:Konflikter i 1813
Kategori:Slag med deltagelse av Sachsen
Kategori:Slag med deltakelse av Sverige
Kategori:Slag med deltagelse av Russland
Kategori:1813 i Sachsen
Kategori:1813 i Frankrike
Kategori:1813 i Sverige
Kategori:1813 i Østerrike
Kategori:1813 i Russland