Terner

se inndeling

Terner (Sterninae) er en underfamilie i måkefamilien (Laridae) som består av ni slekter med tilsammen 38 arter. Fire av terneslektene er monotypiske. To arter hekker i Norge; makrellterne og rødnebbterne. I tillegg kan dvergterne, splitterne og svartterne observeres her, mer eller mindre regelmessig.

 Taksonomi 
miniatyr|venstre|Makrellterne (Sterna hirundo)
Måkefamilien inngår i gruppen måkefugler (Lari), som er én av fem underordner i ordenen av vade-, måse- og alkefugler (Charadriiformes). Familien ser ut til å være søstergruppen til en klade som består av jofamilien (Stercorariidae) og alkefamilien (Alcidae).

Det er få fossile beviser for terner. Gochfeld & Burger (1996) antydet i Handbook of the Birds of the World (Vol 3) at terner kan ha oppstått fra primitive måkelignende fugler i paleocen. De tidligste fossile bevisene man har for terner dateres til pliocen og omhandler to funn fra slekten Sterna, oppdaget i henholdsvis Nord-Carolina og California i USA.

Terner ble tidligere regnet som en selvstendig familie – ternefamilien (Sternidae), men den er siden flyttet til måkefamilien, der den nå inngår som en egen underfamilie. Denne inndelingen følger Illustrated Checklist of the Birds of the World og er i henhold til  & Collar (2014).

Det hersker ikke konsensus om inndelingen av underfamilien. Bridge, Jones & Baker (2005) delte ternene inn i 12 slekter, basert på studier med mitokondrielt DNA. Noen aktører følger fortsatt denne inndeling, mens andre har valgt å skille ut noddyer, silketerner og saksenebber som selvstendige underfamilier. Dette følger vi i inndelingen her.

 Biologi 
Terner er en homogen gruppe og består av slanke måkefugler (Charadriiformes) med spisse, nærmest pinsettlignende nebb, korte nedre ekstremiteter og føtter utrustet med svømmehud mellom tærne, lange, smale og spisse vinger og en dypt kløftet stjert. Mange bærer svarte hodekapper i hekkedrakt. Artene er svært dyktige flygere som med letthet kan dekke enorme distanser og kraftig vind.

Ternene har en tilnærmet kosmopolitisk utbredelse og er nært knyttet til havområdene, selv om noen arter også kan knyttes til (spesielt store) innsjøer og våtmarksområder.

 Inndeling 
Inndelingen følger Birds of the World og er i henhold til Winkler, Billerman & Lovette (2020). Norske navn på artene følger Norske navn på verdens fugler og er i henhold til Syvertsen et al. (2008, 2017, 2020). Eventuelle navn i parentes er ikke offisielle, men kun midlertidige beskrivelser.

 Charadriiformes, vade-, måse- og alkefugler
 Chionidi, slirenebbfugler, 3 familier, 4 slekter, 13 arter
 Charadrii, lofugler, 6 familier, 3 underfamilier, 20 slekter, 90 arter
 Scolopaci (også kalt Limicoli), snipefugler (også kalt vadefugler), 5 familier, 5 underfamilier, 29 slekter, 112 arter
 Turnici, springvaktelfugler, 1 familie, 2 slekter, 17 arter
 Lari, måkefugler, 5 familier, 5 underfamilier, 40 slekter, 155 arter
 Dromadidae, krabbeeterfamilien, 1 slekt, 1 art
 Glareolidae, brakksvalefamilien, 3 slekter, 17 arter
 Stercorariidae, 1 slekt, 7 arter
 Alcidae, alkefamilien, 11 slekter, 25 arter
 Laridae, måkefamilien, 5 underfamilier, 25 slekter, 105 arter
 Larinae, måker
 Anoinae, noddyer
 Gyginae, silketerner
 Sterninae, terner (9 slekter, 38 arter)
 Onychoprion, (sotterner), (4 arter)
 Sternula, (dvergterner), (7 arter)
 Phaetusa (monotypisk)
 Gelochelidon (monotypisk)
 Hydroprogne (monotypisk)
 Larosterna (monotypisk)
 Chlidonias, (svartterner), (4 arter)
 Sterna, (havterner), (13 arter)
 Thalasseus (toppterner), (6 arter)
 Rynchopinae, saksenebber

 Referanser 
Bridge, E. S., Jones, A. W., & Baker, A. J. (2005). A phylogenetic framework for the terns (Sternini) inferred from mtDNA sequences: implications for taxonomy and plumage evolution. Molecular phylogenetics and evolution, 35(2), 459-469. https://doi.org/10.1016/j.ympev.2004.12.010

Gochfeld, M., Burger, J. & Bonan, A. (2018). Terns (Sternidae). In: del Hoyo, J., Elliott, A., Sargatal, J., Christie, D.A. & de Juana, E. (eds.). Handbook of the Birds of the World Alive. Lynx Edicions, Barcelona. (retrieved from https://www.hbw.com/node/52250 on 13 July 2018).

Gochfeld, M. and J. Burger. (1996). "Family Sternidae (Terns)." In Handbook of the birds of the world. Vol 3. Hoatzin to Auks., edited by J. del Hoyo, A. Elliott and J. Sargatal, 624-667. Barcelona: Lynx Edicions.

del Hoyo, Josep, & Collar, Nigel J. HBW and BirdLife International Illustrated Checklist of the Birds of the World. Volume 1 - Non-passerines, 904 sider, pub. July 2014. ID:ILCHK01 ISBN 978-84-96553-94-1

Olson, S. L., and P. C. Rasmussen (2001). Miocene and Pliocene birds from the Lee Creek Mine, North Carolina. In Geology and Paleontology of the Lee Creek Mine, North Carolina, III (C. E. Ray and D. J. Bohaska, Editors). Smithsonian Contributions to Paleobiology 90.

Syvertsen, P. O., Ree, V., Hansen, O. B., Syvertsen, Ø., Bergan, M., Kvam, H., Viker, M. & Axelsen, T. 2008. Virksomheten til Norsk navnekomité for fugl (NNKF) 1990-2008. Norske navn på verdens fugler. Norsk Ornitologisk Forening. www.birdlife.no (publisert 22.5.2008). Besøkt 2016-04-10

Syvertsen, P.O., M. Bergan, O.B. Hansen, H. Kvam, V. Ree og Ø. Syvertsen 2017: Ny verdensliste med norske fuglenavn. Norsk Ornitologisk Forenings hjemmesider: http://www.birdlife.no/fuglekunnskap/navn/om.php

Syvertsen, P. O., Bergan, M., Hansen, O. B., Kvam, H., Ree, V. & Syvertsen, Ø. 2020. Norske navn på verdens fugler. Norsk Ornitologisk Forenings hjemmesider. URL: https://www.birdlife.no/fuglekunnskap/navn/

Warheit, K. I. (2001). "The seabird fossil record and the role of paleontology in understanding seabird community structure." In Biology of marine birds., edited by E. A. Schreiber and J. Burger, 17-55. Boca Raton, FL: CRC Press.

Winkler, D. W., S. M. Billerman, and I.J. Lovette (2020). Gulls, Terns, and Skimmers (Laridae), version 1.0. In Birds of the World (S. M. Billerman, B. K. Keeney, P. G. Rodewald, and T. S. Schulenberg, Editors). Cornell Lab of Ornithology, Ithaca, NY, USA. https://doi.org/10.2173/bow.larida1.01

 Litteratur 




 Eksterne lenker