Daidalos

Daidalos (gresk: Δαίδαλος, Daidalos i betydningen «kyndig eller slu håndverker»; etruskisk Taitale) var i henhold til gresk mytologi og sagn en dyktig håndverker og kunstner.Filostratos av Lemnos: Immagines, 1.16: «Dette er verkstedet til Daidalos, og i den er statuer, en del med formene hogd ut, andre i ganske fullført utgave ved at de allerede skritter framover og gir løfte om å gå. Før tiden til Daidalos, vet du, hadde kunsten å gjøre statuer ennå ikke oppnådd en slik ting.»Frontisi-Ducroux, Françoise (1975): Dédale: Mythologie de l'artisan en Grèce Ancienne. Paris: François Maspero. s. 227. Han er far til Ikaros og Iapyx, og onkel til Perdix. Daidalos er i dag særlig kjent for sagnet om da han var fanget på Kreta sammen med sin sønn Ikaros, men flyktet ved hjelp av vinger som han hadde laget. Sønnen fløy for nær solen, og voksen på vingene smeltet, slik at han falt i havet og druknet.

 Familie 
Hans slekt ble gitt ved et senere tillegg til myten, noe som skaffet ham en far i enten Metion,Diodorus Siculus: Library of History, 4. 76 Eupalamos Hyginus: Fabulæ, 39 and 274; Servius om Æneiden 6. 14 eller Palamaon,Pausanias: Description of Greece, 9. 3. 2 og en mor, enten Alkippa, Athene,Bibliotheca 3. 15. 9 Ifinoe Skolia om Sofokles, Oidipus i Kolonos, 468 eller Frasimede.Skolia om Platon, Staten, s. 529 Daidalos hadde to sønner: Ikaros Med Naukrate, en kvinnelig slave hos Minos, i henhold til pseudo-Apollodorus, Bibliotheca Epitome of Book IV, 1. 12 og Iapyx,Med en bestemt kvinne på Kreta som kan eller ikke kan være den samme som Naukrate hos Strabon: Geography, 6. 3. 2 sammen med en nevø som het Perdix.

Athenerne overtok den kretiske Daidalos og gjorde ham født i Athen, sønnesønn av oldtidens kong Erechteus som flyktet til Kreta etter å ha drept sin nevø. I tidens løp ble det lagt til andre fortellinger om Daidalos. På 1800-tallet e.Kr. kombinerte den amerikanske forfatteren Thomas Bulfinch disse sammen med et enkelt synoptisk syn på materialet, som Andrew Stewart har karakterisert som et «historisk uregjerlig sammensurium av ‘bevis’, tungt sammenføyd med athensk kulturell sjåvinisme.» Stewart, Andrew: One Hundred Greek Sculptors, Their Careers and Extant, hos Perseus

 Labyrinten 
Daidalos er først nevnt av Homer som skaperen av en bred danseplass for Ariadne.Iliaden xviii; avsnittet er blitt sitert som et fargerikt og autentisk minne om minoisk Kreta innkapslet i muntlig tradisjon, eksempelvis i Alfred Burns: «The Chorus of Ariadne» i: Classical Journal, 70.2 (Desember 1974 - Januar 1975:1-12): bibliografi. Han konstruerte også labyrinten på Kreta hvor uhyret Minotauros, delvis menneske, delvis okse, ble oppbevart. I fortellingen om labyrinten som grekerne fortalte, ble den athenske helten Thesevs utfordret til å drepe Minotauros, og fant sin veg gjennom labyrinten ved hjelp av Ariadnes tråd. Daidalos' opptreden hos Homer er i en utvidet lignelse, «opplagt ikke Homers oppfinnelse,» har Robin Lane Fox observert: «han er et punkt for sammenligning og slik har hans tilhørighet i fortellingene slik tilhørerne allerede gjenkjenner.» Fox, Robin Lane (2009): Travelling Heroes in the Epic Age of Homer, s.187-188. Fra bronsealderens Kreta finnes en inskripsjon, da-da-re-jo-de, som blitt lest som en referanse til et sted ved Knossos,Burns 1974/75:3; Kerenyi-påstanden er i en artikkel i Atti e memorie del primo congresso internazionale del micenologia, 1967, vol. II, Roma 1968: «Ordet da-da-re-jo-de har blitt tolket som å bety Daidaleionde — «imot eller i Daidaleion», og K. Kerenyi formoder at det kan referere til choros som Daidalos er antatt å ha bygd for Ariadne.» og et sted for dyrkelse.Fox er ikke overbevist; andre forskere har fremmet forsiktighet i å gjøre forbindelsen med Daidalos er notert av Fox (2009), s. 188 note 6: Morris, S.P. (1992): Daidalos and the Origins of Greek Art, s. 76f, og Bendall, L.M. (2007): Economics of Religion in the Mycenaean World, s. 17.

Daidalos og hans sønn flyktet fra Kreta ved hjelp av vinger bygd av fjær. De hadde passert Samos, Delos og Lebynthos da gutten Ikaros glemte seg selv og steg opp mot solen. Den varme solen varmet opp voksen som holdt fjærene sammen, og de falt av. Ikaros falt i havet og druknet. Hans far gråt, bittert klagde han over sin eget håndverk, og kalt øya nær det stedet hvor Ikaros druknet for Ikaria i minne om sin sønn.Flyplassen på denne øya heter faktisk Ikaros.

Et tidlig bilde av en Daidalos med vinger opptrådte først på en etruskisk kopp en gang rundt 630 f.Kr. og ble funnet ved Cerveteri (i antikken kalt Caere). Den bevingede figuren nevnt som Taitale opptrår på den ene siden av koppen, på den andre siden unik i par med Metaia (greske Medeia).Simon, Erika (2004): «Daidalos-Taitale-Daedalus: neues zu einem wohlbekannten Mythos» i: Archäologischer Anzeiger, s. 419-422. Å knytte disse to mytiske figurene sammen er uten parallell, slår Robin Lane Fox fast. «Forbindelsen var antagelig basert på deres usedvanlige, mirakuløse håndverk. Magisk kunne Daidalos fly, og magisk var Medeia i stand til foryngre det gamle (scenen på koppen synes å vise henne gjøre nettopp dette).» Fox (2009), s. 189. Den etruskiske koppen viser at sagnet om Daidalos var velkjent i vest.

 Daidalos og Perdix 
Daidalos var så stolt av hva han hadde oppnådd at han ikke kunne utstå tanken på en rival. Hans søster hadde plassert sin sønn, navngitt ulikt som Perdix, Talos, eller Kalos,I Hyginus: Fabulæ, 39, er Perdix navnet på nevøen, men i henhold til Bibliotheca 3. 15. 8 og encyklopedien Suda (s. v. Perdikos hieron) er Perdix navnet på Daidalos' søster og Talos sønnen, nevøen til Daidalos. Den siste kilden hevder også at Perdix hadde en helligdom dedikert til henne i nærheten av Akropolis. i hans omsorg for å bli undervist i de mekaniske kunster. Han var en begavet lærd og viste imponerende bevis på kløktighet. Ved å spasere langs kysten plukket han opp ryggraden til en fisk, og i henhold til Ovid, etterlignet han den. Han tok et jernstykke og skar hakk på langs kanten, og således fant han opp sagen. Han la to jernstykker sammen, klinket dem sammen i den ene enden og gjorde de to andre endene spisse, og således fant han opp kompasset.Begge oppfinnelser er nevnt i Ovid: Metamorfoser, viii.236

Daidalos ble derimot sjalu på sin nevøs prestasjoner at han grep en mulighet. Da de to var sammen en dag på Akropolis i Athen,«Minervas hellige citadell» (Ovid). spurte Perdix sin onkel om hvordan hans sønn Ikaros hadde dødd. Daidalos, som ikke kunne snakke om dette, tok en av sine mekaniske leketøy som han hadde arbeidet med og kastet den utenfor klippekanten. Perdix, som ville redde leketøyet, strakte seg ut og falt utenfor og i døden. Mens han falt ble han sett av Athene, gudinnen som favoriserte skarpsindighet, og hun endret hans skjebne ved å forvandle ham til en fugl som var oppkalt etter ham, perdix, rapphøne. Denne fuglen ville ikke sitt rede i trær, heller ikke fly høyt og luftig, men bygde reder i hekker, og som husket at han hadde falt utenfor klippen, unngikk høye steder.

For denne forbrytelsen ble Daidalos dømt og forvist. For alltid å minne ham om hans forræderi, merket Athene ham med bildet av en fugl slik at han aldri skulle glemme den synd han hadde begått.

 Daidalos og Ikaros 
Den mest kjente litterære fortellingen som forklarer Daidalos' vinger er av sen opprinnelse og kommer fra den romerske forfatteren Ovid. I hans bok Metamorfoser Ovid: Metamorfoser, VIII:183-235 ble Daidalos stengt inne i et tårn for å forhindre at hans kunnskap om labyrinten skulle bli kjent for andre. Han kunne ikke forlate Kreta sjøvegen da kongen holdt streng vakt over alle skip, tillot ingen å seile uten å bli nøye gjennomsøkt. Ettersom Minos kontrollerte vegene over land og hav, begynte Daidalos å konstruere vinger for seg selv og sin sønn Ikaros. Han knyttet fjær sammen midt på med tråder og festet dem i enden med voks slik at de til sammen ble lik vingene til en fugl. Da arbeidet var gjort, svingte han vingene og fant seg selv svevende oppover og hang ventende og balanserende i luften. Deretter utstyrte han sin sønn på samme vis og lærte ham hvordan han kunne fly. Da begge var klare til å ta av, advarte han sin sønn om ikke å fly for høyt da varmen fra solen ville smelte voksen, og heller ikke for lavt da havets skum ville gjøre fjærene bløte.

De hadde passert øyene Samos, Delos og Lebynthos da gutten glemte seg selv og begynte å stige oppover mot solen. Den skinnende solen myknet voksen som holdt fjærene sammen og de falt av. Ikaros falt i havet og druknet. Hans far skrek ut, bittert gråt han over sin egen kunstart, og kalte landet nær stedet hvor Ikaros falt i døden for Ikaria som minne om sin sønn.

Et tidlig bilde av den bevingende Daidalos finnes på en etruskisk mugge fra rundt 630 f.Kr. og som er blitt funnet ved Cerveteri. Avbildningen viser den bevingende Taitale på den ene siden av krukken og på motsatt side sammen med, meget spesielt, Metaia (Medea):Simon, Erika (2004): «Daidalos-Taitale-Daedalus: neues zu einem wohlbekannten Mythos» i: Archäologischer Anzeiger, s. 419-422. «dets forbindelse med disse to mytiske figurer er uten parallell,» har forskeren Robin Lane Fox slått fast. «Forbindelsen var antagelig basert på deres usedvanlige, mirakuløse kunstarter. Magisk kunne Daidalos fly, og magisk var Medea til foryngre de gamle (scenen på krukken synes å vise henne å gjøre akkurat dette).» Robin Lane Fox (2009), s. 189. Det etruskiske bildet demonstrerer at fortellingen om Daidalos allerede var velkjent i vest.

 Sicilia 
Lengre mot vest ankom Daidalos trygt til Sicilia og kom inn under beskyttelse av kong Kokalos av Kamikos på øyas sørkyst. Der bygde han et tempel for Apollon, og hengte opp sine vinger som et offer for guden. I en nyvinning av Vergil,Vergil: Æneiden VI
fløy Daidalos isteden til byen Kumae i Italia, og grunnla sitt tempel der framfor på Sicilia. Lenge senere møtte Vergils helt Aineias de skulpturerte gulldørene til tempelet.

I mellomtiden søkte Minos etter Daidalos ved å reise fra by til by ved å spørre en gåte. Han presenterte et spiralskjell og spurte om noen kunne trekke en tråd gjennom det. Da han nådde fram til Kamikos, og kom med den samme oppgaven, visste kong Kokalos at Daidalos ville være i stand til å løse gåten. Han sendte bud etter den gamle mannen, som knyttet tråden til en maur som ble lokket av en dråpe honning i den ene enden til å gå gjennom skjellet og trekke tråden etter seg. Minos visste da at Daidalos var ved hoffet til Kokalos og forlangte ham utlevert. Kong Kokalos greide å overbevise Minos om at først måtte han ta et bad, og der ble han drept av kongens døtre. I en del versjoner er det Daidalos selv som heller varmt vann over Minos før han dreper ham.

Anekdotene er imidlertid litterære og av sen dato. I opphavsmytene til den greske kolonien Gela, grunnlagt på 680-tallet f.Kr. på sørvestkysten av Sicilia er det bevart en tradisjon at grekerne hadde tatt kultbildene som var utarbeidet av Daidalos fra sikanere, den opprinnelige ikke-greske befolkningen der.Pausanias, viii.46.2, ix.40.3-4; Dunbabin, T.J. (1948): The Western Greeks; Morris, S.P. (1992): Daidalos and the Origins of Greek Art, s. 199, alle disse er notert av Fox (2009), s. 189, note 9.

Oppfinneren 
Slike anekdotiske detaljer som disse var broderinger i Daidalos' omdømme som en oppfinner i mange kunstarter. I Naturalis Historia av Plinius den eldre Plinius den eldre: Naturalis Historia 7.198
er han kreditert med å ha oppfunnet snekkeryrket, «og med den sagen, øksen, loddesnor, drillen, limet og gelatin» (fiskelim). Geografen Pausanias i sine reiser rundt i Hellas har tilskrevet Daidalos en rekke arkaiske kultfigurer gjort i tre (se Xoanon) som imponerte ham: «Alle disse arbeidene til denne kunstneren, skjønt noe besynderlig å se på, hadde uansett et strøk av det guddommelige i seg.» Pausanias: Description of Greece ii.4.5. Pausanias listet eksisterende verker som var tilskrevet Daidalos i det andre århundre e.Kr., Description ix.40.3

Daidalos ga sitt navn, eponymt, til enhver gresk håndverker eller oppfinner, og til mange greske anordninger som representerte fingernem dyktighet. Ved Plataiai var det en festival, Daedala hvor et midlertidig alter av tre ble utformet, og skulpturell utforming ble gjort fra et eiketre og oppkledd i brudeklær. Det ble fraktet i vogn, med en kvinne som symboliserte brudepike. Bildet ble kalt for Daedale og det arkaiske ritualet ga en forklaring via en hensiktsmessig myte.

I den senere romantiske periode på begynnelsen av 1800-tallet ble Daidalos fremmet som den klassiske kunster, den dyktige, voksne håndverkeren, mens Ikaros symboliserte den romantiske kunstner, den uimotsagte prototypen av klassisk kunstner, hvis heftige, lidenskapelige og opprørske natur, foruten hans utfordring og trass av formelle estetiske og sosiale konvensjoner, som til sist kan vise seg å være selvdestruktivt. Den litterære figuren Stephen Dedalus i James Joyces Portrett av kunstneren som en ung mann (1916) framstiller hans framtidige kunstner-jeg som «en bevinget form som flyr over bølgene [...] en hauklignende man flyr mot solen over havet, en spådom av slutten han hadde blitt født for å tjene.»

 Se også 
 Volund smed
 Oppfinner

 Billedgalleri 

 Referanser 

 Litteratur 
 Bulfinch, Thomas: Mythology
 Stewart, Andrew: One Hundred Greek Sculptors: Their Careers and Extant Works. Begynner med Daidalos
 Hunt, Peter: «Ekphrasis or «Not?» Ovid (Met. 8.183-235 ) in Pieter Bruegel the Elder’s Landscape with the Fall of Icarus», essay om Brueghels visualisering av Ovid.

Kategori:Personer fra gresk mytologi
Kategori:Oppfinnere