Pasvikelva

Pasvikelva (skoltesamisk: Paččjokk; nordsamisk: Báhčaveajjohka; kvensk og finsk:https://kaino.kotus.fi/eksonyymit/?a=listaus&hakunimi=Paatsjoki Paatsjoki; russisk: Патсойоки – Patsojoki eller Паз – Paz; enaresamisk: Paččvei) er ei elv i Norge, Russland og Finland. Den har utspring fra Enaresjøen i Finland, renner mot nordøst gjennom Pasvikdalen og munner ut i Bøkfjorden ved Kirkenes i Sør-Varanger. Elva har en lengde på 142,8 kilometer (medregnet Ivalojoki: 388,1 km). Den drenerer et nedbørfelt på  km² og har en middelvannføring ved munningen på 208,0 m³/s. Vassdraget regnes som det nest største i Norge etter Glomma, selv om storparten av nedbørfeltet ligger i Finland.

Elva har hatt, og har fortsatt, stor sosioøkonomisk betydning da den har vært viktig for bosetting, fiske, reindrift, kraftproduksjon, jordbruk og skogbruksvirksomhet i Pasvikdalen. 

 Gjennom tre land 
Fra elvens utspring i Enaresjøen renner elven de første 2,1 km gjennom finsk territorium, fulgt av 29,3 km i Russland til nedstrøms Rajakoski kraftverk. Her renner elven først gjennom Norge i 875 meter, for deretter å bli grenseelv mellom Norge og Russland i 122 meter, før den renner gjennom Norge i 503 meter. Etter dette danner Pasvikelven riksgrensen mellom Norge og Russland i 105,5 km, så renner den 2,6 km gjennom Russland ved Boris Gleb, og til slutt 1,9 km gjennom Norge til utløpet i Bøkfjorden. 

 Fiske 
Elven er rik på fisk og inneholder minst 15 forskjellige fiskearter. Blandt dem er sik (Coregonus lavaretus), abbor (Perca fluviatilis), gjedde (Esox lucius), lake (Lota lota), harr og ørret (Salmo trutta). Sportsfiske etter brunørret (Salmo trutta) er populært og fisk fra elva har hatt en viktig rolle i kostholdet til lokalbefolkningen. Tidligere var Pasvikelva ei god lakseelv, men i 1960- og 1970-årene ble det bygget syv vannkraftverk i elva, og laksen er nå forsvunnet.

 Sideelver 
Elvene er listet i den rekkefølge de munner ut i Pasvikelva, regnet oppstrøms fra munningen. Hver linje inneholder elvas navn og hvor den munner ut, og eventuelle sideelver er innrykket. Lista er begrenset til elver med nedbørfelt over 20 km².

Sideelver i Norge:
 Bodibekken –  i Fossevatn, fra vest
 Sametielva – i Skogvatn, fra nordvest
 Gaivobekken – 4 km nord for Sameti, fra nord
 Myrbekken – 5 km nord for Sameti, fra nord
 Malbekken – 5 km nord-nordvest for Sameti, fra sørvest
 Okselva – i Lille Sameti fra sørvest
 Skjellbekken – i Hasetjønna, fra nord
 Emanuelbekken – i Vaggatem ved Hauge, fra nord
 Spurvbekken – i Vaggatem ved Hauge, fra vest
 Klarbekken – i Lille Spurvvatnet fra nord
 Villreinsbekken (Steinbekken) – i Vaggatem ved Steinbekken, fra vest
 Ellenelva – i Vaggatem ved Vaggatem, fra sørvest
 Føllelva – 4 km sørvest for Vaggatem, fra vest
 Korsbekken – 6 km vest-sørvest for Vaggatem, fra sørvest
 Ivargammebekken – i Ellenvatnet fra nordvest
 Suávvilkođojuuvâš (i Finland) – i Ellenvatnet fra sørvest
 Gjøkbekken – i Fjørvatnet, fra sørvest
 Ødevassbekken – 4 km nord for Grensefoss, fra vest     

Sideelver i Russland:
 Rjussjanjoki – i Klistervatnet, fra øst
 Kuvernerinjoki – i Kuetsjarvi, fra nordøst
 Kolosjoki – i Kuetsjarvi, fra øst
 Malaja Kolosjoki – ved Nikel, fra nord
 Soukerjoki – 12 kilometer nordøst for Nikel, fra sørvest
 Sjuonijoki – i Kuetsjarvi, fra sør
 Elv fra Pestsjanojesjøen – 1 km sør for Kuetsjarvi, fra øst
 Kasesjoki – 8 km sør for Kuetsjarvi, fra sør
 Kamagajoki – 12 km sør for Nikel, fra øst
 Menikkajoki – i Svanevatn, fra sør
 Laukkujoki – i Langvatnet, fra sørøst
 Sejgijoki – i Hestefossdammen, fra øst
 Runnijoki – i Sejgijarv, fra øst
 Kornetijoki – i Hestefossdammen, fra sørøst
 Kojjoki – 10 km øst for Grensevatnet, fra nordøst
 Nautsijoki – i Grensevatnet, fra sør
 Kokhisevanjoki – 7 km øst for Janiskoski, fra sørvest
 Elv fra Vernisjaur – i Ilja-Nautsijarvi, fra nordøst
 Algsjasj – i Ilja-Nautsijarvi, fra sørvest
 Puldsjkasj – 5 km sørvest for Ilja-Nautsijarvi, fra vest

 Grenseelv 
Ettersom Pasvikelva er ei grenseelv mellom Norge og Russland, gjelder spesielle regler for ferdsel på elva. Grensen går der djupålen i elva er. Det ble senest i 2015 foretatt en  ny oppmåling av grensa, for første gang siden grenseoppgangen i 1947.

 Tømmer 
Pasvikdalen er rik på furu av god kvalitet, Det ble drevet med tømmerfløting på elva i mellomkrigstiden. Pasvik-Timber hadde sagbruk på Jakobsnes ved utløpet av Pasvikelva. Der var det sysselsatt på det meste 250 mann. Dette sagbruket ble bombet av tyske bombefly i 1940, og ble aldri bygget opp igjen.

 Vannkraftverk 
Det produseres 1,4 TWh vannkraft i vassdraget, nok til hele  husholdninger. Av dette utgjør den norske andelen 387 GWh, tilsvarende  husholdninger. En rekke fossefall i elva forsvant i forbindelse med kraftutbyggingen, blant annet Harefossen.

+  Kraftverk Byggeår Effekt Middel-produksjon Turbiner LandKaitakoski1959 11 MW69 GWh 2RusslandJäniskoski1951 31 MW208 GWh 3RusslandRajakoski1956 43 MW228 GWh 3RusslandHestefoss1970 47 MW215 GWh 2På grensen, disponeres av RusslandSkogfoss1964 60 MW258 GWh 2På grensen, disponeres av NorgeMelkefoss1978 26 MW129 GWh 1På grensen, disponeres av NorgeBoris Gleb (Skoltefoss)1963 56 MW272 GWh 2På grensen, disponeres av Russland

 Kultivering av ørret 
Utbygging av vannkraftverk og bygging av demning har ført til fragmentering av elven og hindret migrasjon hos flere fiskearter. Dette rammer særlig anadrom fisk som ørret. Det er estimert at omkring 70 % av ørretens naturlige gyte- og oppvekstområder har gått tapt som følge av kraftverksutbyggingen i Pasvikelva. Som et kompensatorisk tiltak ble det innført kultivering, der det årlig settes ut ca. 5000 ørret i elven, med en minimumsstørrelse på 25 cm. I dag anslås det at andelen villørret i elven utgjør omtrent 10-30%, mens 70-90% er estimert å være oppdrettsfisk. Den høye andelen kultivert fisk skyldes lav naturlige reproduksjonen.

 Bruer 
Bruer over Pasvikelva for offentlig transport finnes i Finland ved Enaresjøen (vei 9696), og i Norge på Elvenes (E105). I tillegg er det private kryssinger ved kraftverkene. Det land som eier et kraftverk som ligger på grensen, disponerer litt land på tilstøtende side.

 Referanser 
https://asiointi.maanmittauslaitos.fi/karttapaikka/?lang=sv

 Litteratur 
 Barth, Jacob Bøckmann (1857): Forstmester Jacob Bøckmann Barths reise opover Pasvikelven 1857. Opptrykt i: Wessel, A. B. (1978): Småskrifter om Sør-Varanger av forskjellige forfattere. Kirkenes.

 Eksterne lenker 


Kategori:Elver i Sør-Varanger
Kategori:Elver i Murmansk oblast
Kategori:Elver i Enare kommune
Kategori:Pasvikvassdraget
Kategori:Den norske riksgrensen