Vickers Vimy

Vickers Vimy var et britisk bombefly under Første verdenskrig.
Det ble bygget hos Vickers Aeroplane Company og var konstruert av Rex Pierson.

Flyet hadde en rekkevidde  på 1 500 km, noe som gjorde det i stand til å nå mål i Tyskland med en bombelast på vel 1 000 kg. Det fløy første gang 30. november 1917. Straks etter krigens slutt ble produksjonen av en sivil versjon igangsatt. Denne ble benevnt «Vimy-Commercial». Den var oppkalt etter slaget ved Vimy Ridge. Flyet var bygget av spanter av furu, kledd med duk.

 Etter krigen 
300px|right
Vickers Vimy ble brukt av Royal Air Force i Midtøsten fra 1919 til 1925, da den ble avløst av Vickers Virginia.

Den første sivile Vimy fløy 13. april 1919, og ble registrert som G-EAAV. Den sivile varianten, Vimy-Commercial, hadde en større kropp som ble kledd med finér. Den ble produsert mest for eksport.

Vickers Vimy ble brukt i mange førstegangsflyvninger, blant annet ved den første atlanterhavsflyvning fra vest til øst, av Alcock og Brown. Dette flyet er bevart og står utstilt i London Science Museum.

En Vickers Vimy ble også brukt under den første flyvning fra England til Darwin i Australia med Ross Smith, broren Keith og to mekanikere som mannskap. Flyet er bevart i et museum i Ross sin fødeby Adelaide. Flytypen ble også brukt i et forsøk på å fly fra England til Sør-Afrika, med van Rynevald og Brand som mannskap. Dette flyet havarerte underveis (flyverne fullførte turen til Cape Town med et annet fly og fikk derfor ikke den prisen som var satt opp for denne førstegangsflyvningen).

 Vimy-kopien 
Det er bygget en kopi og en flyvedyktig kopi av dette flyet.

I 1969 ble en kopi bygget av Vintage Aircraft Flying Association i Brooklands. Dette er utstilt i RAF Museum, Hendon i London. Den flyvedyktige kopien ble bygget i 1994 av en Australsk/Amerikansk gruppe og i 1997 ble den første flyvningen til Australia gjenskapt. I 1999 ble turen til Cape Town kopiert. Ved begge disse flyvningene ble det lagt opp til å fly så nær den opprinnelige ruten som mulig når det gjaldt valg av etapper og mellomlandinger.

Den tredje historiske ferden, som ble gjenskapt i 2005, var den første av de tre historiske førstegangsflyninger; ferden over Atlanterhavet fra New Foundland til Irland. Også her ble den opprinnelige ruten fulgt, men flyveren Steve Fossett valgte å lande på en golfbane nær beitemarken som Alcoc og Brown havarerte på 85 år tidligere.
 Flyet er påmalt den opprinnelige registreringen G-EAOU. Noe som er blitt utlagt som:God (H)Elp All Off Us

 Noen data om flyet 

 Mannskap  3 – Flyver, mekaniker og navigatør (Militærutgaven: Flyver og 2 skyttere)
 Lengde: 13,27 m.
 Vingespenn: 20,75 m
 Høyde: 4,76 m
 Tomvekt: 3 222 kg
 Største startvekt: 4 937 kg
 Motorer: 2× Rolls-Royce Eagle VIII, hver på 360 hk
 Toppfart: 165 km/h. 
 Rekkevidde 1 448 km 
 Marsjhøyde: 2 135 m

Militærutgaven av flyet
 2× 7,7 mm mitraljøser, 1 plassert foran og 1 plassert midt på flykroppen 
 Bombelast: 1 123 kg

 Eksterne lenker 
 RAF Museum
 Alcock and Brown's aeroplane at the London Science Museum

Kategori:Bombefly
Kategori:Fly fra første verdenskrig
Kategori:Tomotors propelldrevne luftfartøy
Kategori:Vickers-luftfartøy
Kategori:Biplan