Karyatis

Karyatis (gresk: Καρυᾶτις) var i henhold til gresk mytologi opprinnelig en lokal gudinne for den lille polis Karyai i Lakonia, Referanser til Karyai er samlet i Shipley, Graham (1997): «'The other Lakedaimonians': the dependent Perioikic poleis of Laconia and Messenia» i Hanson, M.H. red.: The Polis as an Urban Centre and as a Political Community (symposium), København, s. 189-281. hvor det var en temenos (tempelområde) i friluft dedikert Karyatis som «fruen av valnøttreet» og med gudinnens statue. Dets prestinner ble kalt for karyatidai, en betegnelse som siden ble benyttet for karyatidene, søyler eller pilastere som er skulptert som kvinneskikkelser. Slike finnes på «Karyatide-terrassen» på Erekhtheion, et tempel på Akropolis i Athen bygd 421–407 f.Kr..

Senere redegjørelser Vergil: Eclogues 8.30 og Servius' kommentarer; Athenaios 3.78b; Eustathios fra Thessalonike, kommentarer på Homer, 1964.15, notert i Grimal, Pierre & Maxwell-Hyslop, A. R.: The Dictionary of Classical Mythology, oppslagsord «Carya». forteller om en eponymisk Karya, datter av konge Dion av Lakonia.«Dion» , Greek Myth Index Hun var en jomfru eller ugift kvinne som hadde blitt forvandlet til et valnøttre av Dionysos, enten det var grunnet hennes manglende kyskhet med Dionysos, eller det motsatte, at det var for å unngå at jomfruen ble voldtatt av guden. Johnston, Sarah Iles (1999): Restless Dead: Encounters between the Living and the Dead in Ancient Greece, Berkeley: University of California Press, s. 227. Det er mulig at denne myten om frivillig eller uunngåelig selvmord er inspirert av eller har sin parallell i fortellingen om Aristomenes fra Messenia, den delvis legendariske helten fra den andre messenianske krig mellom Sparta og Messenia, som tok til fange unge spartanske kvinner som danset ved Karyai for Artemis og deretter forsøkte å voldta dem. I dette antyder det også at kulten hadde et nivå av ritualer basert på overgangen mellom liv og død. Bonnefoy, Yves (1992): Greek and Egyptian Mythologies, University of Chicago Press, s. 175.

Den særskilte kvinnedyrkingen av Artemis ved Karyai i klassisk tid Flertall av stedsnavnet ved å være hunkjønnsord, antyder et arkaisk «Karyas søsterskap»; se Halliday, William Reginald red. (1928): The Greek Questions of Plutarch, s. 181; McArthur, Jennifer K. (1993): Place-names in the Knossos Tablets: Identification and Location, s. 26. antyder at denne olympiske gudinnen ble assimilert med en eldre førklassisk gudinne av valnøttreet. Sammenlign dryadene (skongsnymfer) og nymfer for asketrery kalt for meliai. Karyatis ble således et epitet til Artemis. Geografen Pausanias har skrevet at hvert år deltok unge kvinner i distriktet festivalen Karyateia til ære for Artemis Karyatis hvor de framførte en dans kalt karyatis.Pausanias: Beskrivelse av Hellas, 3.10.7. Sitat: «For Caryae is a region sacred to Artemis and the nymphs, and here stands in the open an image of Artemis Caryatis. Here every year the Lacedaemonian maidens hold chorus-dances, and they have a traditional native dance.»

Artemis var foruten å være en gudinne for jakt, villdyr og villmarken, også en beskytter av unge kvinner. Det er grunn til å tro at ritualene for Artemis Limnatis ved byen Limnae (gresk: Λίμναι) Smith, William (1854): «Limnae» i: Dictionary of Greek and Roman Geography. Sitat: «An outrage offered by the Messenians to some Lacedaemonian virgins at the festival of this goddess is said to have been the cause of the First Messenian War.» og Artemis Karyatis var en del av innvielse og overgangsrituale for unge kvinner, grunnet av deres lokalisering ved grensene til områdene av Lakonia og grunnet deres typiske overgang fra pubertet til voksen, tyder på at de må ha fungert som et rammeverk for rituell innvielse av disse to fasene av initieringsprosessen. Mytene som er knyttet til Limnae og Karyai, er det elementer som synes å danne grunnlaget for en overgangsrituale for unge kvinner. Bonnefoy, Yves (1992): Greek and Egyptian Mythologies], s. 175. Sitat: «...because of their location at the borders of Laconian territory and because of their typical adolecent purpose, must have served as framework for ritual consecration of these two phases of initiation process. Furthermore, in the myths attaced to the cult of the Limnae and the Caryae, there are elements which appear to form the basis of an adolescent rit of passage.»

 Referanser 

 Eksterne lenker 
 Smith, William (1875): «Caryatides» i: A Dictionary of Greek and Roman Antiquities, John Murray, London

Kategori:Greske gudinner
Kategori:Jomfrugudinner