Petrozavodsk

Petrozavodsk (russisk: Петрозаво́дск [pʲɪtrəzɐˈvotsk]; karelsk, vepsisk og finsk: Petroskoi) er hovedstaden i den autonome russiske republikken Karelia.

Petrozavodsk er republikken Karelias viktigste industriby. Byen er også republikkens vitenskapelige og kulturelle sentrum. Byen hadde  innbyggere i 2024.

 Etymologi 
«Fabrikken ved elven Sjuja»
Navnet på byen er en kombinasjon av personnavnet Peter og ordet zavod som betyr «fabrikk».
Den var tidligere kjent som Sjujskij zavod (1703–1704), «fabrikken ved elven Sjuja». I 1704 ble den omdøpt til Petrovskaja sloboda, et navn relatert til Peter den store (1627–1725). Sloboda er et tidlig østslavisk ord for bebyggelse. Navnet betyr «frihet» og kan løselig oversettes med «fri bebyggelse». Den ble omdøpt til Petrozavodsk etter at Katarina II av Russland (1729–1796) tildelte bosetningen bystatus i 1777.

«Gyllinggrad»
Det var uoffisielt planlagt i 1930-årene å omdøpe byen til Gyllinggrad («Gylling's by»), til ære for Edvard Gylling (1881–1938), lederen av Karelske ASSR fra oktober 1923 til november 1935. Gylling ble imidlertid raskt upopulær blant sovjetiske myndigheter og endte opp med å bli henrettet som en del av den store terroren. Dette gjorde at byen aldri ble omdøpt. Petrozavodsk er noen ganger  omtalt som Kalininsk, etter Mikhail Kalinin (1875–1946). Navnet forekommer på enkelte eldre kart fra Sovjettiden, selv om byen aldri hadde et slikt offisielt navn.

Onegaborg
Det svenske navnet Onegaborg, er kjent fra et kart fra 1592 av den flamske kartografen Abraham Ortelius (1527–1598). På finsk ble det oversatt til Äänislinna, og brukt av den finske militære administrasjonen under gjenerobringen av Karelen i den finske fortsettelseskrigen (1941–1944) (Ääninen er det finske toponymet på Onegasjøen).

Geografi
Petrozavodsk ligger i Petrozavodskbukta ved den vestre bredden av innsjøen Onega. Byen befinner seg omkring 300 km i luftlengde (426 km langs vei) nordøst for St. Petersburghttps://www.distancecalculator.net/from-petrozavodsk-to-saint-petersburg Distance from Petrozavodsk to Saint Petersburg], distancecalculator.net, besøkt 11. mai 2025 og 696.6 km nordvest for Moskva i luftlengde (1024.5 km langs vei).Distance from Moscow to Petrozavodsk, distancecalculator.net, besøkt 11. mai 2025 Byen strekker seg 10 km langs bredden, og ca. 2 km inn i landet.

 Klima 
Ifølge Köppens klimaklassifisering har Petrozavodsk et fuktig innlandsklima (Dfb) som grenser mot et subarktisk klima (Dfc). Ulikt andre lokaliter i Russland på samme breddegrad, er temperaturene relativt milde. Dette skyldes påvirkning av de mildere oseaniske og maritime luftmasser fra Atlanterhavet og Østersjøen, spesielt om vinteren, og den modererende effekten fra nærliggende innsjøer. Vekslingen mellom mildere og kaldere luft skaper raske endringer i temperaturene, særlig i den kalde halvdelen av året.  Vintrene er milde for breddegraden, mens sommerene er korte og varme. Byen har et snitt på 161 frostdager i året, som er mindre enn steder lenger øst på samme breddegrad. Innsjøen har en sterk innflytelse om sommeren, hvor Petrozavodsk har en svært lav temperaturvariasjon om dagen og nettene er milde for breddegraden. Sommeren er moderat varm, høsten starter med klart og vanligvis kaldt vær i første halvdel av september. Nedbørsmengden er i snitt  årlig.

Historie
7000 år gammel bosetning
Arkeologiske oppdagelser i det urbane området, indikerer nærværet av en bosetning så langt tilbake som 7000 år siden. Allerede i tidlig steinalder var Onegas bredder bebodd. Rundt hele sjøen bodde det tidligere folk tilhørende den kamkeramiske kulturen. På Onegas strender har man funnet helleristninger. Hodeskaller fra steinalderen som er funnet på øyer i innsjøen har blitt koblet til kamkeramikk-kulturen.

Svenskenes omtale (1592)
I løpet av middelalderen var den moderne byen markert av flere landsbyer langs breddene av Onegasjøen. Innenfor bygrensene, har distriktet Solomennoje vært omtalt i bevarte nedtegnelser siden 1500-tallet. Det allerede nevnte kartet av Abraham Ortelius fra 1592 er et eksempel.

Landsbyens grunnleggelse
Den 1. september 1703 grunnla prins Mensjikov den landsby som senere ble til byen. Han gjorde dette på vegne av Peter den store. Det ble anlagt jernstøperi og kanonfabrikk ved bredden av Onega. Fabrikken ble kjent for sine kanoner og sin kunststøp. Peter den store trengte dette for østersjøflåten på tiden for den store nordiske krig (1700–1721).

Den største bosetningen i Karelen
I 1717 hadde landsbyen vokst til å bli den største bosetningen i Karelen, med omkring 3,500 innbyggere, et tømmerfort, et innendørs marked (Gostinyj dvor) og kopier av palassene til Peter den store og Mensjikov i miniatyr.  

Byens best kjente landemerke ble trekirken som var viet til apostelen Peter og apostelen Paulus. Kirken ble gjenoppbygd i 1772 og renovert i 1789. Kirkens ikonostasis vedvarte inntil denne relikvien fra Peter den stores regjeringstid ble ødelagt av brann den 30. oktober 1924.

Etter Peter den store's død, ble landsbyen avfolket og fabrikken gikk tilbake. Den ble lagt ned i 1734, selv om utenlandske forretningsmenn opprettholdt kobberfabrikker i nærheten.

Et nytt jernstøperi langs Lososinka
Industrien ble gjenopplivet 23. august 1773 da Katarina II av Russland etablerte et nytt jernstøperi oppstrøms ved munningen av elven Lososinka. Også denne elven renner ut i Onegasjøen. Laget for å forsyne kanoner for den pågående russisk-tyrkiske krig, fikk jernstøperiet navnet Aleksandrovskij, etter Aleksandr Nevskij (1220–1263), som ble betraktet som en skytsengel i denne regionen. Fabrikken ble modernisert og utvidet under ledelse av Charles Gascoigne (1737–1806) i 1787–1796. Lokale forståsegpåere hevder at den første jernbanen i verden (чугунный колесопровод) ble innviet for industriell bruk i 1788 av jernstøperiet Aleksandrovskij.

Petrozavodsk får bystatus
Den 21. mars 1777 gjennomførte Katarina II av Russland en kommunereform. Landsbyen fikk bystatus og navnet ble endret til Petrozavodsk. Et nytt bysenter med klassisistisk arkitektur ble deretter bygd opp. Det hadde sitt fokus på den kommende Leninplassen. I 1784 var Petrozavodsk stor nok til å erstatte byen Olonets som det administrative senter i regionen. Paul I av Russland (1745–1801) avskaffet guvernementet Olonets, men det ble gjenopplivet som et separat gubernija i 1801, med Petrozavodsk som administrativt senter. Guvernementet eksisterte frem til 1922.

 Sovjetunionen og mellomkrigstiden

Fra 1920 var Petrozavodsk hovedstaden i den karelske arbeiderkommune. Fra 25. juli 1923 til 31. mars 1940 var Petrozavodsk hovedstaden i Karelske ASSR. Den 31. mars 1940 ble Karelske ASSR erstattet av Den karelo-finske sosialistiske sovjetrepublikk (den karelo-finske ASSR).

Etter den russiske revolusjon, på 1920-tallet og i begynnelsen av 1930-tallet, kom mange utenlandske kommunister til Petrozavodsk for å skape et nytt sosialistisk samfunn i Karelen. Mesteparten var finlendere, direkte fra Finland, eller via USA og Canada. Svensken Signe Kaskela har i boken Under Stalins diktatur skrevet om disse immigranter. Han tilhørte  Kirunasvenskene, hvorav de fleste forsvant under Josef Stalins utrenskninger. Massearrestasjonene ble innledet i Petrozavodsk i 1937. Den finske avisen Punainen Karjala (Det røde Karelen) forsvant også. Både avisen og det finske språket ble forbudt.

 Den finske fortsettelseskrigen 
Under gjenerobringen av Karelen i den finske fortsettelseskrigen (1941–1944), ble byen kalt Äänislinna, istedet for Petroskoi. Dette var en ordrett oversettelse av det svenske navnet Onegaborg (1592). Den 14. oktober 1941 åpnet finske myndigheter den første konsentrasjonsleiren. I byen var krisfangeleir Nr. 120 for tyske krigsfanger under andre verdenskrig. Svært syke ble overført til krigsfangehospital Nr. 5879. Ved krigens slutt i 1945 var det 11 konsentrasjonsleirer i Petrozavodsk.Веригин С. Г. Карелия в годы военных испытаний: Политическое и социально-экономическое положение Советской Карелии в период Второй мировой войны 1939—1945 гг. — Петрозаводск: Изд-во ПетрГУ, 2009. — 544 с.

Karelske ASSR gjenopprettes
Den 6. juli 1956 ble Karelske ASSR gjenopprettet.

Den 20. september 1977 var byen episenteret for Petrozavodsk-fenomenet.

Siden 1991
Den 13. november 1991 ble Karelske ASSR oppløst, og erstattet av republikken Karelia med Petrozavodsk som hovedstad.

I 1992 ble det undertegnet en vennskapstraktat med den norske byen Mo i Rana, på Helgeland i Nordland fylke. Mo i Rana var på dette tidspunktet den yngste av Petrozavodsks søsterbyer.

I 1997 opprettet Statsuniversitetet i Petrozavodsk et skandinavisk institutt.

Den 11. september 2013 ble Galina Sjirsjina fra det sosialliberale partiet Jabloko byens første kvinnelige borgermester. I desember 2015 ble hun avsatt og erstattet av Irina Mirosjnik.

Administrativ og kommunal status
Petrozavodsk er republikkens hovedstad og det administrative senter i Prionezjskij rajon, selv om byen ikke er en del av den.Constitution of the Republic of Karelia I den kommunale inndelingenLaw #871-ZRK kalles byen Petrozavodskij urbane okrug.Law #824-ZRK

Politikk
Petrozavodsk bystyre er et representativt organ for bydistriktet. 28 representanter er valgt for fem år. 14 er valgt fra partilister og 14 er valgt etter enmannskretser. Det nåværende bystyret ble valgt under valget den 19. september 2021. Den 7. oktober 2021 ble Nadezjda Drejzis (Forent Russland) valgt til formann av bystyret.

 Næringsliv 
I Petrozavodsk befinner det seg trebearbeidende industri, møbelindustri, fiskeriforedling og verft.

 Demografi 
I 2010 var 86,7 % av befolkning russere. Andre folkegrupper var karelere med 9889 personer (4,0 %), finner med 4493 personer (1,8 %), belarusere, ukrainere, finsk-ugriske vepsere, jøder, sigøynere og andre nasjonaliteter.

Folketall 1897–2021
 År Innbyggere 1897  12 522 1926  25 989 1939  69 723 1959  135 256 1970  184 481 1979  234 103 1989  269 485 2002  266 160 2010  261 987 2021  234 897

Nasjonaliteter (2002)

Forsteder

The village of Shoksha near Petrozavodsk contains a quarry of red and pink quartzite (Shoksha quartzite) which was used in construction of Saint Isaac's Cathedral and Lenin Mausoleum, among many other notable structures. There are also other quarries in the region excavating road aggregates (Goloday Gora – gabbro-diabase) near Derevyanka.

The suburb of Martsialnye Vody is the oldest spa in Russia, founded by Peter the Great in 1714 and visited by the Tsar on four occasions. Its name means "The Waters of Mars" in Russian. Although Peter's palace at Martsialnye Vody has not survived, there is a museum devoted to the spa's history.

From Petrozavodsk Harbor, a hydrofoil service of "KareliaFlot" company carries people to the island of Kizhi, a World Heritage Site with an outdoor museum of ancient wooden architecture.

 Kultur 

Petrozavodsk utmerker seg blant andre byer i Nord-Russland ved sin nyklassisistiske arkitektoniske arv. Byen er republikkens vitenskapelige og kulturelle sentrum. Det er to universiteter og flere høyskoler i byen. Kulturtilbudet er stort, med flere teatre, konserthus og kunstmuséer.

Statsuniversitetet i Petrozavodsk befinner seg i byen, sammen med en grein av det russiske vitenskapsakademi. Det tidligere selvstendige Karelske statlige pedagogiske akademi ble i 2013 innlemmet i universitetet.

I Petrozavodsk finnes Karelias filharmoniske orkester (1933) og det statlige konservatorium «Aleksandr Glasunov» (1967).

Det finnes fem teatere, derav det av Jelisaveta Natanovna Tsjetsjik (1916–2015) oppførte musikk-teater for republikken Karelia (1955) og det finskspråklige nasjonalteateret i Karelen (1965). 

Det finnes tre musèer, hvorav det største er nasjonalmuseumet for republikken Karelia (1871). Det finnes flere kinoer, herunder kinoen Kalevala som ble oppført av Tamara Vladimirovna Kovalevskaja (1923–1986) i 1978. I tillegg kommer Nasjonalbiblioteket i Karelen (1959) og flere andre kulturinnretninger.

Om sommeren finner flere musikkfestivaler sted i Petrozavodsk. Eksempler er festivalen «Belyje notsji Karelii» (hvite netter) for klassisk musikk og rockefestivalen «Vozdukh Karelii».

Siden 1993 er tidsskriftet Kodima utgitt på vepsisk. Tidsskriftet er et språkrør for den finsk-ugriske minoriteten vepsere.

Et av byens sentrale landemerker er Leninplassen, en oval plass med en stor statue av Lenin fra sovjet-tiden i midten. På engelsk kalles den også «round square». «Rund firkant» er en kombinasjon av ord som logisk sett utelukker hverandre i en selvmotsigelse. Dette gjelder ikke på russisk, hvor ordlyden er kruglaja plosjad. Den runde plassen (Round Square) ble bygd i 1775, og rekonstruert i 1789 og 1839.

 Severdigheter 
 Minnesmerker 

Byen har en fin fasade ved Petrozavodsk-bukten. Den moderne vollen ble innviet i 1994. Den viser et utvalg av karelsk granitt og marmor. Den er fylt med ekstravagante postmodernistiske skulpturer presentert av søsterbyer i Petrozavodsk fra hele verden. Her er noen eksempler:

 Minnesmerke over Peter den store ved stranden, grunnleggeren av Petrozavodsk. Monumentet ble bygd i bronse og granitt av billedhuggeren Ivan Nikolajevitsj Schröder (1835–1908) og arkitekten Ippolito Monighetti (1819–1878). Det ble reist 1872/1873
 Minnesmerke over Vladimir Lenin på plass 25. oktober. Billedhugger Matvej Genrikhovitsj Manizer (1891–1966)
 Minnesmerke over Otto Ville Kuusinen, reist 1973. Billedhuggeren Boris Ivanovitsj Djuzjev (1928–1998) og arkitektene Aleksandr Aleksejevitsj Zavarzin (1900–1980) og Jevgenij Kulagi 
 Minnesmerke over Aleksandr Nevskij (1220–1263), storfyrste av Novgorod og Vladimir. Han ledet militære seire over invaderende, tyske hærer og Den gylne horde. Statuen ble oppført utenfor Aleksandr Nevskij-katedralen i 2010.
 Minnesmerke over den russiske dikteren og politikeren Gavriil Romanovitsj Derzjavin (1743–1816). Han var guvernør i Olonets på 1700-tallet.
 «Tübinger Pflockfeld» på strandpromenaden til Onegasjøen. Vennskapsbyen Tübingen skaffet i 1994 til veie billedhuggeren CHC Geiselhart. Denne bevegelige skulpturen består av 61 fast forankrede steler av rustfritt stål som er produsert av Petrozavodsk stålverk. På 16 av disse stelene er det åtte minnesteiner fra hver av vennskapsbyene. CHC Geiselhart, Bernhard Vogelmann: Das Tübinger Pflockfeld in Petrosawodsk/Тюбингенское панно в Петрозаводске. Tübingen 1995, ISBN 3-910090-14-1.

 Kirker 
Det er flere kirkebygninger i Petrozavodsk, som tilhører ulike kristne retninger. Her er noen eksempler:

 Bjørkeskog. Dette er ikke en kirke, men det eldste kristne minnesmerke. I denne bjørkeskogen ble den første kirken i Petrozavodsk bygget i 1703.
 Aleksander Nevskij-katedralen ble bygd mellom 1826 og 1832 i en klassisistisk stilart. Den ble innviet i 1832. Den brukes av den russisk-ortodokse kirke.
 Katedralen for opphøyelsen av Det hellige kors ble bygd mellom 1848 og 1852
 Katarinakirken ble bygd i 1877 og 1878, russisk-ortodoks
 Den katolske kirke Gudsmoren av evigvarende hjelp, bygd fra 1894 til 1904
 Den Lutherske kirke

Den russisk-ortodokse helgenen Taddeus av Petrozavodsk virket også i Petrozavodsk.

 Byggverk med stalinistisk arkitektur 
 Garnisonshus til offiserer, bygd 1952
Byggverket til Musikk- og Dramateateret, bygd fra 1952 til 1955. Arkitektene Jelisaveta Natanovna Tsjetsjik (1916–2015) og Savva Grigorjevitsj Brodskij
 Kulturhuset til traktorverket i Onega, bygd 1958
 Sentralbanestasjonen, bygd fra 1953 til 1955

 Musèer 
Petrozavodsk.
 Museèt for vakker kunst i republikken Karelia ble grunnlagt i 1960 og befinner seg i bygningen til det tidligere provins-gymnasium i Olonets fra året 1790. Det presenterer følgende utstillinger: Ikonografi fra  antikkens Karelia, karelsk folkekunst, karelsk kunst fra det 20. århundre, russisk kunst fra det 18.–20. århundre og vesteuropeisk kunst. Totalt omfatter musèets samling mer enn 16 000 gjenstander og biblioteket har mer enn 17 000 dokumenter.
 Nasjonalmuseumet for republikken Karelia er det største museum i Petrozavodsk. Det ble grunnlagt i 1871 av guvernøren i provinsen Olonets, G. G. Grigorjev. Det befinner seg i det tidligere guvernørhuset fra slutten av det 18. århundre. Utstillingen omfatter objekter fra Karelens natur, arkeologi og historie.

Transport
 Veier 
Avstanden til Moskva er 1024.5 km og til St. Petersburg 426 km. Avstanden til Finland langs «Blå vegen» er 350 km. Europavei 105 og R21 «Kola» fra St. Petersburg til Murmansk og Norge passerer gjennom byen. Petrozavodsk er også begynnelsen på A133 til Suojarvi og R19 til Voznesenje og Osjta.

 Jernbane 
Petrozavodsk stasjon er et større kryss av jernbanelinjer: Til St. Petersburg, Murmansk, Sortavala og Kostomuksja.Города России: Энциклопедия / Под редакцией Г. М. Лаппо. — М.: Научное издательство «Большая Российская энциклопедия», 2003. — Репр. изд. — 560 с.: ил., карты.
Jernbanetransporten utføres av the Oktoberjernbanen, som er en grein av Russlands Statsbaner. Som del av et investeringsprogram («RZD») i 2005, ble en seksjon av strekningen Idel — Petrozavodsk — Svir elektrifisert.ОАО «РЖД» Oktoberjernbanens tog med merkenavn er № 17/18 «Karelia» til Moskva, «Kalevala» til St. Petersburg og «Petrozavodsk - Kostomuksja». Den 28. desember 2012 startet utprøvingen av strekningen , Petrozavodsk — Joensuu.

Jernbanetransport til forstedene utføres av det «nordvestlige forstedspassasjerers selskap».

 Trolleybusser 
Startdatoen for vanlig trolleybusstrafikk var 5. september 1961. I november 2009 var 110 trolleybusser aktive i byen, og flere var underveis.
Systemet hadde 5 operative ruter i juni 2022. Lengden på kontaktnettet i enkeltspor var 95.5 kilometer. Billettprisen var 38 rubler den 1. januar 2023. I 2022 startet innkjøpet av nye  trolleybusser.

 Busser 
Den første bilen ankom Petrozavodsk i 1911. Den 9. mai 1915 åpnet en taxi i Petrozavodsk, med en 5-seters bil eid av A.V. Timofejeva som fraktet folk fra Petrozavodsk til Sulazjgora. I april 1918, lanserte Ivan Artemievitsj Maminov den første «bussen», som fraktet folk fra jernbanestasjonen til bysenteret, og dermed brøt det tidligere drosjemonopolet. Statens flåte av busser kom til syne i Petrozavodsk i 1921. Den ble senere omdøpt til Convoy Nr. 1126.  I 2025 lenket buss-systemet de tilgrensende forstedene Sulazjgora, Drevljanka og Kukkovka sammen med bysenteret.

Flyplass
Petrozavodsk flyplass er en kombinert sivil og militær flyplass som ligger ved elva Sjuja. Det er strengt tatt den andre flyplassen, ettersom den opprinnelig lå i Besovets og huset Sukhoj Su-15 jagerfly. Idag huser den Sukhoj Su-35 jagerfly.

Den sivile delen har ruter til Kaliningrad, Mineralnyje Vody,  Moskva (og derifra ruter videre til Domodedovo og Sjeremetjevo) og Yekaterinburg.

Øya Kizji
Havna håndterer gods- og passasjertrafikk. Fra havna går det båt til øya Kizji i innsjøen Onega, som er på UNESCOs liste over verdensarvsteder.
Hele øya og området i nærheten er et nasjonalt friluftsmuseum med mer enn 80 historiske trebygninger, blant annet en vakker gruppe av kirker, kapeller og hus. Kizji er er et av de mest populære turistmålene i Russland.

Kizji er  lang og  bred og ligger  nordøst for Petrozavodsk. Øya er omgitt av rundt  andre holmer og øyer.

 Bilder fra byen 

 Vennskapsbyer 
Petrozavodsk har følgende vennskapsbyer:
  La Rochelle (1973)
  Varkaus (1975)
  Umeå (1976)
  Neubrandenburg (1983)  Duluth (1987)
  Tübingen (1989)
  Mo i Rana (1992)
  Joensuu (1994)  Brest (2002)
  Vagharsjapat (2004)
  Alytus (2007)
  Narva (2011)

 Fotnoter 

 Referanser 

 Eksterne lenker 

 Nettsted for Petrozavodsk 1 (russisk)
 Nettsted for Petrozavodsk 2  (russisk)
 Nettsted for Petrozavodsks 300års jubileum ''(engelsk)


Kategori:Bosetninger etablert i 1703
Kategori:1703 i Russland