Stamvei

Stamvei eller stamveg var i Norge frem til 31. desember 2009 en hovedvei mellom distrikter eller innenfor et distrikt. Begrepet ble 2010 erstattet av riksvei.

 Historikk 
Stamveinettet utviklet seg gradvis fra 1984. Senere ble nettet utvidet flere ganger, blant annet ved at alle europaveiene ble opptatt som stamveier.

 Regionreform av riksveinettet 
Etter at forvaltningsreformen trådte i kraft 2010 ble øvrige riksveier overført til regionene (fylkene) og ble fylkesveier. De eneste riksveiene man da hadde, var stamveiene. Dermed ble det ingen forskjell på riksvei og stamvei og følgelig ikke lenger behov for begrepet stamvei.

 Kjennetegn 
Stamveiene var skiltet med skilt med grønn bakgrunn. Alle europaveier var stamveier, i tillegg var en del riksveier helt eller delvis klassifisert som stamvei av samferdselsdepartementet etter godkjenning i Stortinget. Stamveier hadde generelt høyere veistandard enn andre riksveier, selv om de kan ha mindre trafikk. Den minste veibredden på en stamvei utenfor tettbebygd strøk var ifølge veinormalen 8,5 meter. Det gjaldt for nybygde veier. Eksisterende stamveier kunne være ned til 5 meter brede. Stamveiene ble finansiert av egne budsjettmidler, og veiforkjempere ønsket derfor gjerne at «deres» vei skulle bli klassifisert som stamvei for å utløse bevilgninger til utbedring og standardheving.

 Kriterier for stamveier 
For å bli opptatt som stamvei i Norge måtte vegen tilhøre minst én av følgende kategorier:
 Europavei
 Hovedtransportrute til og fra utlandet som fortrinnsvis er knyttet opp mot et stamveinett i nabolandet
 Gjennomgående rute av stor betydning for transporter mellom landsdeler

 Utenfor Norge 
 Sverige 
I Sverige er stamvei på samme måte som i Norge betegnelse for de viktigste veiene i landet. De finansieres også her av egne budsjettmidler. Alle europaveier og enkelte riksveier er stamveier. I motsetning til i Norge har stamveier i Sverige ikke egne skilter. Det dreier seg om følgende veier:

E4, Helsingborg–Stockholm–Gävle–Sundsvall–Haparanda
E6, Trelleborg–Göteborg–Svinesund
E10, Töre–Riksgrensen
E12, fra Holmsund til riksgrensen Sverige–Norge
E14, Sundsvall–Storlien
E16, fra riksgrensen Norge–Sverige til Gävle
E18, fra riksgränsen Norge–Sverige via Örebro og Stockholm til Kapellskär
E20, Malmö–Göteborg–Örebro–Stockholm
E22, Malmö–Karlskrona–Norrköping
E45, Göteborg–Trollhättan–Grums–Mora–Östersund–Storuman–Karesuando
E65, Malmö–Ystad
Riksväg 25, Halmstad–Växjö–Kalmar
Riksväg 26, Halmstad–Jönköping–Kristinehamn–Mora)
Riksväg 40, Göteborg–Jönköping–Västervik
Riksväg 50, bare delstrekningen Ödeshög–Falun
Riksväg 56, Norrköping–Katrineholm–Kungsör–Västerås–Sala–Gävle
Riksväg 70, bare delstrekningen Enköping–Mora
Andre statlige veier finansieres av statlige penger som fordeles per län og besluttes lokalt, omtrent som i Norge. Navnene riksväg og länsväg er nå kun navn og har ikke med budsjetter å gjøre.

 Finland 
I Finland er Stamväg (svensk) eller Kantatie (finsk) navnet på veier med nummer 40-99 og skiltes med skilt med gul bakgrunn.

Veiene med nummer 1-29 er Riksväg/Valtatie og har rød bakgrunn.

 Referanser 

 Eksterne lenker 
Statens vegvesen: Stamvegutredninger (14. november 2008)

Kategori:Riksveier