Ian Paisley

Ian Richard Kyle Paisley, baron Bannside, (født 6. april 1926 i Armagh, død 12. september 2014 i Belfast) var en britisk politiker og kirkeleder i Nord-Irland. Han var parlamentsmedlem fra 1970 til 2010 og leder av Democratic Unionist Party fra 1971 til 2008. I tillegg var han medlem av Europaparlamentet fra 1979 til 2004 og Den nordirske forsamling fra 1998 til 2011. Paisley ble kjent for sine prekener og forkynte jevnlig anti-katolisisme, anti-økumenisme og motstand mot homofili.

Paisley ble i 2010 utnevnt til livstidspeerLondon Gazette, 14. juni 2010. og adlet som baron Bannside. Han satt dermed i overhuset, i likhet med sin kone baronesse Paisley av St George's.

 Liv og virke 
 Bakgrunn 
Ian Paisleys far var baptistpastor, og hans skotske mor var forkynner og predikant. Han gikk på South Wales Evangelism School.

 Pastor og politiker 
Han ble ordinert til pastor i 1946 i en alder av 20 år.Robert D. McFadden: Ian Paisley, Ulster Hard-Liner Who Made Peace, Dies at 88. nytimes.com, 12. september 2014, lest 12. september 2014 I begynnelsen av 1950-årene grunnla han Den frie presbyterianske kirke og ble deres valgte moderator. Han grunnla også en avis, Protestant Telegraph, og etter hvert det  største protestantisk-unionistiske partiet i Nord-Irland (Democratic Unionist Party; DUP). Han var partiets leder fra 1971 til 2008.

I 1960-årene førte han kamp mot en tilnærming mellom Nord-Irland og Irland som ble forsøkt ved samtaler mellom Nord-Irlands regjeringssjef Terence O'Neill og den irske politiker Seán Lemass. Man engasjerte seg mot en likeberettigelse for de katolsk-irske nordirene. Siden ungdommen motsatte Paisley seg ethvert samarbeid med katolikker som en «pakt med djevelen». Da det nordirske parlamentet ble oppløst i 1972 under den britiske statsministeren Edward Heath, motsatte Paisley seg dette. Han ville også forpurre Sunningdaleavtalen (en trepartsavtale mellom Irland, Storbritannia og Nord-Irland). Planen var da å etablere et all-irsk råd (Council of Ireland) som skulle fatte beslutninger for Irland og Nord-Irland. Organisatorene av en stor streik – Ulster Worker’s Strike – som særlig rammet vann- og strømforsyningen, påberopte seg Paisley. Sunningdaleavtalen ble det ikke noe av.

Etter grunnleggelsen av DUP ble Ian Paisley i 1970 innvalgt i det britiske underhuset, i det nordirske parlament og i 1979 i  Europaparlamentet. Han tilhørte Europaparlamentet i 25 år, Underhuset i 40 år. 

Han var også motstander i Anglo-Irish Agreement som kom i stand i 1985. Under slagordet Ulster says No! organiserte Paisley store offentlige møter sammen med sin rival fra Ulster Unionist Party, James (Jim) Molyneaux. Senere grunnla han den paramilitære enheten Third force, som imidlertid oppløste seg selv ganske snart. Paisley fryktet av Storbritannia og Irland skulle bestemme over Nord-Irlands skjebne over hodene til den protestantiske befolkningen.

Ian Paisley bestred at det noensinne kunne komme til noe fredelig samliv mellom protestanter og katolikker. Den britiske statsministeren, James Callaghan, ba ham retenke at «vi er jo alle Guds barn», svarte Paisley: «Nei Mr. Callaghan, vi er vredens barn (children of wrath).»Paul Johnson: Ireland: Land of Troubles. A History from the Twelfth Century to the Present Day. Holmes and Meier, New York 1982. ISBN 0-8419-0758-7. s. 194. Da pave Johannes Paul II i 1988 talte for Europaparlamentet, reiste Paisley seg brått og ropte, «Antichrist, I denounce you and your false teaching!» («Antikrist, jeg fordømmer deg og din vranglære»), og holdt opp en plakat med ordene «POPE JOHN PAUL II ANTICHRIST».The Guardian

Paisley ble i 1998 innbudt til Langfredagsavtalen; hans parti DUP trakk seg imidlertid straks da også Gerry Adams og hans Sinn Féin dukket opp. Da avtalen ble fremlagt for folkeavstemning i Nord-Irland (likesom i Irland), oppfordret Paisley til å stemme imot. Men avtalen ble vedtatt godkjent.

I 2005 var Paisley medlem i det britiske kronråd (Privy Council).

Man gikk lenge ut fra at han i mai 2007 ville bli valgt til førsteminister for Nord-Irland, og det ble han. Hans manglende samtaleberedskap overfor Sinn Féin blokkerte i lang tid etableringen av en allpartiregjering. Den 8. mai 2007 dannet Ian Paisley og Martin McGuinness fra Sinn Féin (den politiske grenen av Irish Republican Army (IRA) den nordirske allpartiregjering. I kabinettet innehadde DUP fem ministerposter, Sinn Féin fire, det protestantiske partiet Ulster Unionist Party to og det katolske Social Democratic and Labour Party én. Paisley og McGuinness var tidlig enige om å senke bedriftsbeskatningen til 12,5 % for å stå seg bedre mot den irske økonomien. 

4. mars 2008 kunngjorde Paisley sin tilbaketreden både som førsteminister for Nord-Irland og som formann for DUP i mai året etter. 

Han var gift med Eileen Paisley og de fikk fem barn. 

Han døde 12. september 2014 i Belfast i en alder av 88 år.Ian Paisley dies; Northern Ireland leader known for anti-Catholic rhetoric. In: Washington Post 12. september 2014.

 Referanser 

 Eksterne lenker 





Kategori:Nordirske politikere
Kategori:Britiske parlamentsmedlemmer
Kategori:Britiske baroner og baronesser (ikke-arvelig)
Kategori:Antikatolisisme i Storbritannia
Kategori:Abortmotstandere
Kategori:Personer fra Armagh
Kategori:Personer fra Ballymena