Schwarze Reichswehr

Schwarze Reichswehr («Det svarte riksvernet») var en ulovlig organisasjon under Weimarrepublikken i mellomkrigstidens Tyskland på rundt 20 000 mann, stasjonert langs grensen mot Polen for sikre den i de urolige årene 1920-23. Særlig var bevegelsen beryktet for å gjenoppta den grusomme middelalderskikken med femedomstoler; nå avsa de dødsdommer over tyskere som informerte den allierte kontrollkommisjonen om det svarte riksvernets virksomhet. Flere mord kom for retten. Den tyske forsvarsministeren Otto Gessler hevdet at organisasjonen ikke fantes. Da etterforskeren nektet å tro at han kunne være så uvitende, sa Gessler: «Den som sier noe om det svarte riksvernet, gjør seg skyldig i høyforræderi!»William Shirer: Det tredje rikes vekst og fall bind 1, Cappelens forlag, Oslo 1961 (s. 77)

Det svarte riksvernet var rent paramilitære forband opprettet for å omgå Versaillestraktatens bestemmelser om reduksjon og nedrustning av tysk militær etter nederlaget i første verdenskrig. Generaloberst von Seeckt var den som organiserte det ulovlige svarte riksvernet, kamuflert under navnet Arbeitskommando.William Shirer: Det tredje rikes vekst og fall bind 1 (s. 77) 

Det svarte riksvernet fikk ikke bare penger og våpen fra hæren, men også militær opplæring. Offisielt skulle det innsamle og destruere våpen som var på avveie etter fredsslutningen i 1918. Rang, forskrifter og uniformer skilte seg ikke fra det regulære Reichswehrs; men omgangsformen var brysk og preget av gjensidig mistro.  Kriminelle og andre individer i drift fant veien inn i bevegelsen, som i Berlin og Nordtyskland var den viktigste forløper for nasjonalsosialismen, rettet mot det som ble oppfattet som både indre og ytre fiender.<ref>[https://www.cuestrin.de/militaer-garnison-kuestrin/der-kuestriner-putsch-1923.html Küstrin-kuppet i 1923, cuestrin.de]</ref> 

Versaillestraktaten begrenset den tyske hærs styrker til syv divisjoner med infanteri og tre divisjoner med kavaleri, totalt 100 000 mann. Samtidig skulle allierte militærkommisjoner overvåke den vidtrekkende avvæpningen som ble nødvendig. Men Riksvernet omgikk dette og holdt overtallige våpen, ammunisjon og annet militærutstyr skjult for internasjonal inspeksjon. Det antas at vestlige militærkommisjoner til dels så gjennom fingrene med dette, for frykten var stor for bolsjevistisk revolusjon i Tyskland etter det man hadde sett under den bayerske sovjetrepublikken og novemberrevolusjonen 1918/19, samt spartakistopprøret i Berlin i januar 1919.

Etter Küstrinkuppet den 1. oktober 1923 og rettssakene mot folkene bak «fememordene» var det umulig å benekte eksistensen av det svarte riksvernet. Blant de første drapene (juli 1920) var drapet på 21 år gamle Willi Schmidt fra Stettin, medlem av frikorpset Roßbach. Han ble skutt av blant andre Edmund Heines i en skog i Pommern og gravd ned. Han var mistenkt av andre i frikorpset for å ha forsøkt å røpe ulovlig våpenbesittelse til øvrigheten.Avisutklipp om fememord-prosessen mot Edmund Heines i Stettin Dette ble fulgt av drapet på 19 år gamle Maria Sandmayer, kokke, funnet kvalt (oktober 1920) i en park i München. Hun hadde prøvd å rapportere ulovlig våpenbesittelse til Bayerns borgervern.«Maria Sandmayer (1901-20)», nsdoku.de]</ref> En rekke saker fulgte de neste årene.

I 1923 okkuperte franske og belgiske styrker Ruhr-området, og østgrensen var også ustabil, der Polen kunne tenkes å gripe sjansen til å ta seg til rette. Reichswehr omgrupperte i området Berlin-Brandenburg (Wehrbezirk III) der major Bruno Buchrucker rådet over 18 000 mann i  «arbeidskommando» etter å ha avsluttet et oppdrag for Reichswehr. Innenriksminister Carl Severing erkjente at «arbeidskommandoene hadde ingen annen hensikt enn å utdanne en ulovlig hærstyrke». I løpet av noen måneder dukket det opp 23 slike enheter i Brandenburg, blant annet i Potsdam, Küstrin og Spandau.<ref>[https://www.cuestrin.de/militaer-garnison-kuestrin/der-kuestriner-putsch-1923.html Küstrin-kuppet i 1923, cuestrin.de 

Om kvelden 30. september 1923 tok avdelinger fra det svarte riksvern under major Buchrucker tre befestede stillinger øst for Berlin. Da satte von Seeckt inn regulære styrker mot dem, og to dager senere ga Buchrucker opp. Han fikk ti års festningsarrest for høyforræderi. Da ble det svarte riksvernet oppløst. Men fra september 1923 til februar 1924 ble utøvende makt i Tyskland overført til forsvarsminister Gessler og generaloberst von Seeckt, noe som ga sistnevnte diktatorisk makt.William Shirer: Det tredje rikes vekst og fall bind 1 (s. 76-77) 

I en snever betydning kan en kun regne med major Buchruckers «arbeidskommandoer» som «svart riksvern», etter at kampene med frikorpset i Oberschesien våren 1921 ble omdannet til en reservestyrke. Men i videre forstand må man også ta med:
 Bund Oberland
 Bund Reichsflagge
 Borgervern
 «Nødpolitiet» (Marinebrigade Ehrhardt) under Hermann Ehrhardt, med etterfølgeren Organisation Consul
 Organisation Escherich
 Organisation Kanzler
 Sabotasjetroppene til Organisation Heinz i Ruhrområdet mot den franske okkupasjonsmakt
 Stahlhelm
 Sturmabteilung (SA).

Hensikten med disse forbandene var:
 1. Omgåelse av Versaillestraktaten
 2. Oppbygging av en reservehær.

 Referanser 

 Eksterne lenker 
 Vorbereitung auf den Nationalsozialismus – "Die Schwarze Reichswehr" als Mentalitätsgeschichte (Telepolis)

Kategori:Weimarrepublikken
Kategori:Frikorps