Holmgang

Holmgang (norrønt og islandsk hólmganga) var en gammelgermansk og norrøn duelltype eller tvekamp som foregikk ved at de to som skulle slåss, gikk ut på et skjær, en holme eller en annen avgrenset plass og sloss, enten til første blodsdråpe eller døden. Det var også mulig å overgi seg, selv om dette ble ansett som «umandig» etter tidens normer. Det var en duell som inkluderte begrepet ære.

Holmgang nevnes flere ganger i sagalitteraturen. Skikken var ofte slik at to menn ble sendt med samme skip til en øde øy, satt av på øya og etterlatt der. Et par dager etter kom skipet tilbake, men kun en av mennene får komme tilbake. En av de best kjente skildringene av en holmgang finnes i Gunnlaug Ormstunges saga. Holmgang ble trolig forbudt på Island i 1006; i Norge ble holmgang forbudt ved innføring av eldre Frostatingslova, kap 1-5 (disse kapitlene omhandler spesielt uaktsomt drap, nidingsdrap og mord). Ifølge Grettes saga forbød Erik jarl holmgang i 1014. Generelt sett var holmganger forbudt i den kristne perioden, det vil si mot slutten av vikingtiden.

 Referanser 

 Bibliografi 

  Ben Hubbard, The Viking Warrior: The Norse Raiders Who Terrorized Medieval Europe, Amber Books Ltd, 2015

Kategori:Norrøn tid