Erich Raeder

Erich Johann Albert Raeder (født 24. april 1876 i Wandsbek i Hamburg i Tyskland, død 6. november 1960 i Kiel) var en tysk sjøoffiser før og under andre verdenskrig. Han hadde graden storadmiral (tysk: Großadmiral), og var leder for den tyske  Kriegsmarine frem til januar 1943.

Raeder ble etter andre verdenskrig dømt til fengsel på livstid for forbrytelser mot freden, men ble løslatt i 1955 på grunn av dårlig helse.

 1876–1918 
Raeder kom fra en middelklassefamilie fra Wandsbek utenfor Hamburg. Han gikk inn i den keiserlige marinen (Kaiserliche Marine) som 18-åring i 1894, der han gjorde lynkarriere. I 1912 ble han stabssjef for viseadmiral Franz von Hipper. Under første verdenskrig deltok Raeder i Jyllandsslaget og slaget ved Doggerbank.

 1918–1945 
mini|left|200px|Erich Raeder (i midten) i 31. mai 1935
Etter krigen fortsatte Raeder karrieren, og ble kontreadmiral i 1922 og viseadmiral i 1925. I 1928 fikk han graden admiral, og ble øverstkommanderende i den tyske marinen.

Raeder mislikte NSDAP, men støttet sterkt Adolf Hitlers planer om å gjenoppbygge Kriegsmarine. Umiddelbart før sin 60-årsdag, ble han av Hitler utnevnt til generaladmiral for sitt arbeid for å gjenreise den tyske flåten. I dette arbeidet var han i konstant rivalisering med Hermann Göring, som arbeidet med oppbyggingen av Luftwaffe. I 1939 ble Raeder storadmiral.

Raeder var en av hovedpådriverne bak Operasjon Weserübung, det tyske angrepet på Danmark og Norge.

De etter hvert dårlige resultatene for Kriegsmarine, kombinert med undervannsbåtenes suksess under Karl Dönitz, gjorde at Raeder ble degradert i januar 1943. Dönitz overtok som ny leder av Kriegsmarine. Raeder trakk seg tilbake like etterpå, i mai 1943. Raeder gikk av på grunn av uenighet om militære vurderinger og på grunn av utskjelling fra Hitler.

Raeder ble mistenkt for å ha vært en av deltakerne i 20. juli-attentatet, men ble frikjent for mistankene da han umiddelbart reiste til Wolfsschanze for personlig å forsikre Hitler om sin lojalitet.

 1945–1960 
mini|left|upright|Raeder med sin kone ved løslatelse fra Spandau-fengselet i 1955
Etter krigens slutt ble Raeder under Nürnbergprosessen tiltalt og funnet skyldig for

 forbrytelse mot freden (en tiltale som hadde sin bakgrunn i hans rolle i planleggingen av angrepet på Norge i 1940)
 planlegging, initiering og gjennomføring av aggressiv krig
 krigsforbrytelser

Han ble dømt til livsvarig fengsel. Den 26. september 1955 ble han løslatt fra Spandau på grunn av dårlig helse. I sine memorar gjentok han at hans handlinger under krigen var utført av plikt overfor et system han hadde sverget lojalitet til.

Han bosatte seg etter løslatelsen i Uhlandstrasse i Lippstadt i Westfalen. Han skrev senere selvbiografien Mein Leben som ble gitt ut i 1957. Raeder døde i Kiel i 1960.

 Referanser 

 Eksterne lenker 


Kategori:Personer fra Hamburg
Kategori:Tyske admiraler
Kategori:Tyskere fra første verdenskrig
Kategori:Tyskere fra andre verdenskrig
Kategori:Personer tilknyttet det tredje rike
Kategori:Mottakere av Jernkorset (1914)
Kategori:Mottakere av Jernkorsets ridderkors
Kategori:Deltakere i Kappkuppet
Kategori:Medlemmer av NSDAP (innmeldt 1925–1932)
Kategori:Tysk militærpersonell (Marinen i Keiserrike)
Kategori:Tysk militærpersonell (Marinen i Reichswehr)
Kategori:Tysk militærpersonell (Marinen i Wehrmacht)
Kategori:Tiltalte i Nürnbergprosessen
Kategori:Tyskere dømt for forbrytelser begått under andre verdenskrig
Kategori:Nürnberg-dømte tyskere løslatt i 1950-årene