Wenche Foss

Eva Wenche Steenfeldt-Foss Stang (1917−2011) var en norsk skuespiller, ofte karakterisert som etterkrigstidens store diva i norsk teater.

 Biografi 
Foss debuterte i 1935 på Søilen Teater i Vilhelm Dybwads operette Taterblod. Aftenposten skrev at Foss hadde «smukke betingelser for scenen – både talestemme og sangstemme av en avgjort tiltalende beskaffenhet, et godt sceneytre, en fri og naturlig fremtreden, en god diksjon.»29. mars 1935: Søilen. «Taterblod». Aftenposten, side 4. Hun markerte seg tidlig som operette- og lystskuespiller på flere av Oslos scener. Hennes største operetterolle var som Hanna Glawari i Den glade enke i 1948. Det ble Centralteatrets største suksess. Hun kom til Nationaltheatret første gang i 1952 og var der i 15 år. Etter en periode på Oslo Nye Teater fra 1967 til 1978, avsluttet hun sin karriere som fast ansatt skuespiller, på Nationaltheateret fra 1978. Hun spilte 55 roller.

Hun begynte tidlig å spille inn film. I 1940 debuterte hun i Tørres Snørtevold og hun ble også kjent for sin rolle i En herre med bart i 1942. Foss huskes også for samspillet med Per Aabel i teaterstykket Soloppgang i Riga (1979).

Hennes senere filmer omfatter blant annet stemmen til tekannen i Disney-filmen Skjønnheten og udyret og hovedrollen i Gull og grønne skoger, en kortfilm og svart komedie i Harald Zwarts regi, om eneboersken som blir gal i møte med media.

Hun mottok Aamot-statuetten i 1959, og i 1988 ble hun utnevnt til kommandør med stjerne av St. Olavs Orden. Hun ble i 1963 utnevnt til ridder av Dannebrogordenen.VG, 25. februar 1963, s. 21. Foss var også ridder av den franske Æreslegionen. Hun mottok St. Hallvard-medaljen fra Oslo by i 1991. I september 2007 ble det avduket en bronsestatue av Wenche Foss, utført av Per Ung, på Johanne Dybwads plass i Studenterlunden rett ved Nationaltheatret.

Hun var åpen om forhold omkring sin egen helse, som selvmordsforsøk og at hun overlevde brystkreft både i 1971 og ved senere tilbakefall. I forbindelse med utdelingen av Wenche Foss' ærespris i desember 2010 offentliggjorde hun at hun var alvorlig syk. Foss var rammet av anemi og benmargssvikt, noe som førte til at hun var avhengig av jevnlige blodoverføringer. Hun døde av sykdommen 28. mars 2011.

4. april 2011 ble hun bisatt fra Oslo domkirke på statens bekostning. Hun hadde regissert bisettelsen selv.

Foss' sønn, Fabian Stang, var ordfører i Oslo i 2007–2015.

Aktivisme og livssyn
 «Våre små søsken» 
Etter at Wenche Foss i 1953 fikk en sønn med Down syndrom som hun kalte Tommeliten, engasjerte hun seg for å øke bevisstheten omkring utviklingshemmedes kår.

I 2003 ble det arrangert opptak hjemme hos Wenche Foss hvor skuespilleren fremførte diktet «Våre små søsken». På 100-årsdagen for Wenche Foss' fødsel, 5. desember 2017, ble den nye innspillingen av «Våre små søsken» lansert, hvor Wenche Foss og Tore Magnus Pettersson står som hovedartister.

Annen aktivisme
Foss gikk flere ganger ut i mediene og talte homofiles sak, og har blant annet derfor en høy stjerne hos mange homofile.

Foss engasjerte seg sterkt i Rødseth-saken der hun tok initiativ til en underskriftskampanje til støtte for gjenopptakelse av saken.

Hun donerte én million kroner til feriekolonien på Hudøy i 2018.

Livssyn
Foss tilkjennegav et kristent livssyn. Hun uttalte til VG at det var en dårlig idé å blande politikk og religion, og at Kristelig Folkeparti derfor burde nedlegges.«Wenche Foss vil legge ned KrF», VG 20. november 2004

 Utmerkelser 

 1965 – Kongens Fortjenstmedalje i gull
 1975 – Kommandør av St. Olavs Orden
 1988 – Forfremmet til Kommandør med stjerne av St. Olavs Orden
 2007 – Bergesenprisen: «for hennes livslange innsats og betydning for norsk scenekunst og for hennes vidtrekkende, hjertevarme og sprudlende engasjement på en rekke samfunnsviktige områder. Stiftelsen bekostet statuen av henne utenfor Nationaltheatret.»

 Filmografi 
 2009 – I siste øyeblikk – Gammel kvinne (novellefilm)
 2006 – En udødelig mann – faster Ploug (TV mini-serie) 
 2002 – Jeg er Dina – Karen
 2002 – Musikk for bryllup og begravelser – Lisa
 2001 – Rosmersholm
2000 – Ballen i øyet – gammel dame 
 2000 – Sejer - se deg ikke tilbake – bestemor (TV-serie) 
 1998 – Karl og Co – Karls mor (TV-serie)
 1998 – Solan, Ludvig og Gurin med reverompa – (stemmen til Enkefru Stengelføhn-Glad)
 1998 – Vestavind – Marie Nedrebø (TV-serie) 
 1997 – Anastasia - Dronningen (stemme) (Tegnefilm)
 1993 – Rygg i rand, to i spann (TV) 
 1993 – Gull og Grønne Skoger – Tora (hovedrolle, kortfilm) 
 1991 – Skjønnheten og udyret – Fru Potts (stemme)
 1989 – Når den ny vin blomstrer – fru Arvik (TV) 
 1988 – Begynnelsen på en historie – tante Ally 
 1987 – På stigende kurs – Rogers svigermor 
 1986 – Peer Gynt – Mor Aase (TV) 
 1985 – Adjø solidaritet – mor til Atle 
 1983 – Åpen framtid – Hybelvertinne 
 1982 – Leve sitt liv – Victoria Lund
 1982 – Ivan Blatný – Reader (TV)  
 1981 – Julia Julia – Fru Åstrøm 
 1980 – Liv og død – fru Bergmann
 1978 – John Gabriel Borkman – Ella (TV) 
 1978 – Twigs – Emily/Celia/Dorothy/mor (TV mini-serie)  
 1975 – Flåklypa Grand Prix – (stemmen til Enkefru Stengelføhn-Glad)
 1974 – Bør Børson Jr. – baronessen
 1974 Fru Biksby og skinnkåpen. Etter en novelle av Roald Dahl. – Fru Biksby
 1973 – Scener fra et ekteskap – moren 
 1970 – Song of Norway – fru Hagerup 
 1970 – Operasjon V for vanvidd – justisministeren 
 1969 – Glassmenasjeriet – Amanda Wingfield (TV)  
 1967 – Cocktail party – Julia (TV)  
 1966 – Afrikaneren – Mrs Vasser 
 1966 – Kontoristene (TV) 
 1963 – Episode – Moren 
 1963 – Om Tilla – Overlegen 
 1963 – Vildanden – Gina Ekdal 
 1962 – Tonny – Tonnys mor 
 1959 – Støv på hjernen – Edna Grindheim
 1959 – Herren og hans tjenere – fru Helmer
 1954 – Portrettet – Sosse Laurantzon, fru skipsreder 
 1953 – Brudebuketten – en bardame 
 1953 – Ung frue forsvunnet – Tora Haug, kriminalkonstabel 
 1952 – Det kunne vært deg – Ingrid
 1951 – Kranes konditori – Elise Gjør
 1948 – Trollfossen
 1946 – Et spøkelse forelsker seg
 1945 – Rikard Nordraak – Louise Lund	
 1942 – Den farlige leken
 1942 – Jeg drepte! – Liv Bøhmer	   	 	
 1942 – En herre med bart – Cecilie, hans kone
 1940 – Tørres Snørtevold – frøken Thorsen

 Litteratur 
 1943. Reidar Lunde. Wenche Foss (i serien 12 små filmbiografier)
 1970. Ebba Haslund. Aldri en grå hverdag
 1984. Sverre Inge Apenes. Livets gave
 1988. Hilsen Wenche! brev gjennom året (av Wenche Foss i samarbeid med Peter Brandt)
 1992. Mona Levin. Wenche Foss : på livets scene
 1999. Etterpå (av Wenche Foss i samarbeid med Sturle S. Nærø)
 2002. Jan E. Hansen (red.) Kjære Wenche!
 2004. Petter Mejlænder Nærkontakt : Wenche Foss & Arne Næss

 Referanser 

 Eksterne lenker 



  Om Wenche Foss, fra Norsk biografisk leksikon

Kategori:Norske skuespillere
Kategori:Skuespillere ved Nationaltheatret
Kategori:Kommandører med stjerne av St. Olavs Orden
Kategori:Riddere av Dannebrogordenen
Kategori:Æreslegionen
Kategori:St. Hallvard-medaljen
Kategori:Amandakomiteens Ærespris
Kategori:Vinnere av Heddaprisen
Kategori:Vinnere av Homofrydprisen
Kategori:Mottakere av Bergesens Almennyttige Pris
Kategori:Personer fra Oslo
Kategori:Norske teaterfolk
Kategori:Begravelser på statens bekostning
Kategori:Kongens fortjenstmedalje i gull