Ludovico Micara

Ludovico Micara (1775–1847) var en av den katolske kirkes kardinaler.

Liv og virke
 Fødsel og oppvekst
Ludovico Micara var sønn av Gianfilippo Micara og hans hustru Gaetana Lucidi. Han var det tredje av syv barn i barneflokken, og ble døpt i katedralen San Pietro Apostolo i Frascati av sin onkel Francesco Lucidi, som da var erkeprest ved denne domkirken.

Han begynte sine studier ved seminaret i Frascati.

Kapusiner
Som attenåring trådte han inn i kapusinerordenen; han ble ordinert den 25. oktober 1794 og tok i den forbindelse ordensnavnet Ludovico da Frascati. Han fortsatte sin utdannelse ved Kapusinernes hus i Roma, men måtte forlate byen da Napoleons styrker okkuperte Roma i 1798. Micara fullførte studiene i Napoli.

Prest
Han ble presteviet i Napoli mot slutten av 1798. I 1810 vendte han tilbake til Roma. Etter at franskmennene hadde inntatt Roma oppløste de nye herskerne kapusinerordenen. Ludovico Micara tiltrådte da som prest ved katedralen i Frascati, idet den egentlige tittelinnehaver var i eksil. Fordi han nektet å tillate et høytidelig Te Deum for en napoleonsk seier, måtte han flykte. Flukten gikk først til Civitavecchia og så til Corneto. 
Men han ble funnet, arrestert og fengslet. Han klarte å rømme, og gikk i dekning i Santa Severa.

Etter Napoleons fall gikk han tilbake til ordenslivet og ble lektor for konventet i Albano. I 1819 ble han provinsialminister for sin orden i Roma. Micara var kjent for sine teologiske innsikter og retoriske begavelser som predikant og ble invitert til å preke i alle større byer i Italia.

Han ble tilknyttet Den romerske kurie den 13. september 1820 som predikant for det pavelige hus og ble også teologisk rådgiver for biskopene.

Kardinal
Ludovico Micara ble kreert til kardinal in pectore i desember 1824 av pave Leo XII; publisert i mars 1826, med Santi Quattro Coronati al Laterano som tittelkirke.

Han var prefekt for Kongregasjonen for ritene i perioden 1843–1844 og for Kongregasjonen for seremoniene i perioden 1844–1847. Han deltok ved konklavet 1829 som valgte pave Pius VIII, ved konklavet 1830–1831 som valgte pave Gregor XVI, og ved konklavet 1846 som valgte pave Pius IX. Han ledet sistnevnte konklave.

Også som kardinal hadde Ludovico Micara en beskjeden livsførsel, og i Roma fortsatte han å bo i kapusinerklosteret ved Piazza Barberini. Han døde den 24. mai 1847 og ble bisatt fra kapusinerkirken Santa Maria Immacolata i Roma.

Han var grandonkel av kuriekardinalen Clemente Micara (1879–1965).
 Episkopalgenealogi 
Hans episkopalgenealogi er:

 Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
 Kardinal Giulio Antonio Santorio (1532-1602) * bispeviet 1566
 Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
 Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
 Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
 Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
 Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
 Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
 Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
 Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
 Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
 Kardinal Giovanni Carlo Boschi (1715-1788) *1760
 Kardinal Bartolomeo Pacca den eldre (1756-1844) *1786
 Kardinal Ludovico Micara (1775-1847) *1837 micl, lest 10. november 2020

 Referanser 

 Eksterne lenker 
 Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church

Kategori:Kardinaler reservert in pectore
Kategori:Italienske katolske biskoper
Kategori:Italienske kardinaler
Kategori:Italienske kapusinere
Kategori:Linjen Rebiba
Kategori:Personer fra Frascati