Sebastião Leme da Silveira Cintra

Sebastião Leme da Silveira Cintra (1882–1942) var en brasiliansk katolsk kardinal. Han var erkebiskop av São Sebastião do Rio de Janeiro 1930–1942. Han var grunnlegger av Rio de Janeiros katolske universitet (1941).

Han ble kreert til kardinal av pave Pius XI i 1930. Han deltok ved konklavet 1939 som valgte pave Pius XII.
Liv og virke
Prest
Sebastião Leme da Silveira Cintra studerte katolsk teologi og filosofi i São Paulo og Roma. Han ble ordinert til prest den 28. oktober 1904, og tjente deretter i forskjellige kapasiteter som sogneprest, seminarlærer og journalist i erkebispedømmet São Paulo. Fra 1909 til 1911 var han pro-generalvikar for erkebispedømmet.The Cardinals of the Holy Roman Church

Hjelpebiskop i São Sebastião do Rio de Janeiro
Den 24. mars 1911 utnevnte pave Pius X ham til titulærbiskop av Orthosias in Phoenicia og hjelpebiskop av erkebispedømmet São Sebastião do Rio de Janeiro. Erkebiskopen av Rio de Janeiro, kardinal Joaquim Arcoverde de Albuquerque Cavalcanti, ordinerte ham i Roma til biskop den 4. juni samme år. Medkonsekratorene var den emeriterte biskop av Belém do Pará, erkebiskop Francisco do Rêgo Maia og biskopen av La Plata i Argentina, Juan Nepomuceno Terrero y Escalada.

Erkebiskop av Olinda (Olinda e Recife)
Pave Benedikt XV utnevnte ham til erkebiskop av Olinda den 29. april 1916. Etter at erkebispedømmet ble omdøpt den 26. juli 1918, ble han erkebiskop av Olinda e Recife. 

Som erkebiskop av Olinda skrev han et berømt hyrdebrev i 1916, der han fordømte den laisistiske politikk som ble ført og mangelen på representasjon av katolske interesser i det politiske liv i det overveiende katolske landet. Dette brevet førte til konvertersjonen av den fremtredende intellektuelle Jackson de Figueiredo og fremveksten av en politisk katolisisme. I den forbindelse støttet han de Figueiredos grunnleggelse av Centro Dom Vital i 1922, som utviklet seg til et opplæringssted for utdanning av unge katolske ledere.


Koadjutorerkebiskop av São Sebastião do Rio de Janeiro
Den 15. mars 1921 utnevnte paven ham til titulærerkebiskop av Pharsalus og koadjutorerkebiskop av erkebispedømmet São Sebastião do Rio de Janeiro.

Erkebiskop av São Sebastião do Rio de Janeiro
Etter at kardinal Joaquim Arcoverde de Albuquerque Cavalcanti døde den 18. april 1930, etterfulgte han ham som erkebiskop av Rio de Janeiro.
Kardinal
Pave Pius XI kreerte ham den 30. juni 1930 til kardinalprest med titulærkirken Santi Bonifacio ed Alessio. Etter pavens død deltok han i konklaven i 1939 som valgte pave Pius XII.

I november 1930 grep han også inn i revolusjonen som skulle bringe Getúlio Vargas til makt:TIME Magazine. Milestones 26. oktober 1942 Kardinalen ble kreditert for å ha reddet livet til den sittende presidenten, Washington Luís. De revolusjonære styrker omringet Guanabara-palasset og skulle storme det, men kardinalen lyktes i å få adgang til palasset for å forhandle om tilbaketrekningen av den avsatte presidenten, og dermed unngå blodsutgytelse. Før han gikk inn på presidentens kontor i Guanabara-palasset, sa han til kabinettet: «Tiden tillater ikke vakling. Folkets opphøyelse og livlighet er stor, og jeg oppfordrer presidenten til å trekke seg tilbake til et fort eller en forlegning. Jeg har insistert på dette i ni timer, og nå er det nesten for sent.»TIME Magazine. "Where is the President?" 3. november 1930  Cintra klarte deretter å overtale Luís til å trekke seg etter en halvtimes samtale.
I egenskap av pavelig legat innviet han Kristusstatuen i Rio de Janeiro (Cristo Redentor) den 14. september 1931. Likeså var han pavens legat ved den nasjonale eukaristiske kongress i Bahia den 15. juni 1933 og for den nasjonale eukaristiske kongress i Belo Horizonte den 27. juli 1936, og pavelig legat til Brasils plenarmøte og den nasjonale eukaristiske kongress i Recife 21. juli 1939.[2]

Hans embetsperiode som erkebiskop falt sammen med en periode med ekstrem ideologisk, politisk og økonomisk uro og krise (Getúlio Vargas' presidentskap, den store depresjonen). Han startet en lekmannsbevegelse for å gi en stemme til den katolske befolkningens politiske interesser og fremmet grunnleggelsen i 1932 av den katolske valgmannsligaen (LEC) som den katolske representasjon for den konstituerende forsamling (som begynte sine sesjoner den 15. november 1933). Kardinal Leme da Silveira ga LEC presise instruksjoner gjennom hele arbeidet. Den var i stand til å innlemme viktige anliggener fra det katolske velgerkorps i den nye grunnloven, som trådte i kraft den 15. juli 1934. I hans erkebispedømme ble Katolsk Aksjon opprettet den 4. juli 1937, foranlediget av et skriv fra pave Pius XI til kardinal Leme og de brasilianske biskoper, datert den 27. oktober 1935.

Sebastião Leme da Silveira Cintra grunnla Det pavelige katolske universitet i Rio de Janeiro i 1941.

Til denne liste av prestasjoner er det mulig å legge til enda en: grunnleggelsen, i 1934, av Det pavelige brasilianske kollegium i Roma. Siden 1927 hadde biskop Leme forent det nasjonale bispekollegium i en kampanje for å bygge et kollegium i Roma som kunne huse brasilianske seminarister og prester som studerte i den evige stad. Siden andre halvdel av 1800-tallet hadde mange brasilianske prester og prelater, blamt dem erkebiskop Leme selv, studert ved Det pavelige latinamerikanske kollegium. Men med veksten av kall og de brasilianske biskopers ønske om å ha flere prester utdannet ved St. Peters stol i sine bispedømmer, oppsto behovet for at den brasilianske nasjon skulle ha sin egen institusjon i Roma. Dermed ledet Dom Leme kampanjen som fikk katolikker over hele Brasil til å bidra til byggingen av Pio Brasileiro-kollegiet, der erkebispedømmet Rio de Janeiro alene bidro med den betydelige sum på én million lire.O Cardeal Leme e o Pontifício Colégio Pio Brasileiro – Arquidiocese de São Sebastião do Rio de Janeiro, 2024-09-21

Død
Kardinal Sebastião Leme da Silveira Cintra døde på sitt rom i São Joaquim-palasset i Rio de Janeiro av hjerteinfarkt den 17. oktober 1942, bare 60 år gammel, i sitt embede.Han er gravlagt i Jesu eukaristiske hjertes helligdom i byen Rio de Janeiro.

 Episkopalgenealogi 
Hans episkopalgenealogi er:
 Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
 Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
 Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
 Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
 Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
 Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
 Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
 Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
 Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
 Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
 Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
 Kardinal Alessandro Mattei (1744-1820) *1767
 Kardinal Pietro Francesco Galleffi (1770-1837) *1819
 Kardinal Giacomo Filippo Fransoni (1775-1856) *1822
 Kardinal Carlo Sacconi (1808-1889) *1851
 Kardinal Edward Henry Howard of Norfolk (1829-1892) *1872
 Kardinal Mariano Rampolla del Tindaro (1843-1913) *1882
 Kardinal Joaquim Arcoverde de Albuquerque Cavalcanti (1850-1930) *1890
 Kardinal Sebastião Leme da Silveira Cintra (1882-1942) *1911www.catholic-hierarchy.org silcin, lest 5. mai 2022

 Litteratur 
 Margaret Todaro Williams: The Politicization of the Brazilian Catholic Church: The Catholic Electoral League. Journal of Interamerican Studies and World Affairs, Vol. 16, Nr. 3 (Aug. 1974).
 Margaret Todaro Williams: Church and State in Vargas’s Brazil: The Politics of Cooperation. Journal of Church and State Nr. 18 (3, Høsten 1976), s. 443–62.

 Referanser 

 Eksterne lenker 
 Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church

Kategori:Brasilianske kardinaler
Kategori:Brasilianske katolske biskoper
Kategori:Personer fra regionen Campinas
Kategori:Linjen Rebiba