Domenico Serafini

Domenico Serafini (født 3. august 1852 i Roma i Kirkestaten, død 5. mars 1918 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler, og var etter å ha innehatt embeder i benediktinerordenen og vært erkebiskop av Spoleto 1900–1904, tilknyttet det pavelige diplomati og Den romerske kurie. Han var apostolisk delegat i Mexico 1904–1911 og prefekt for Kongregasjonen for troens utbredelse 1916–1918.

Han ble kreert til kardinal i 1914 av pave Pius X. Han deltok ved konklavet 1914 som valgte pave Benedikt XV.

Liv og virke
 Bakgrunn
Domenico Serafini stammet fra gammel adel og var sønn av Luigi Serafini og Costanza Di Pietro. Hans bestefar på morssiden, Giovanni Di Pietro, var en konsistorialadvokat som, etter at han ble enkemann, ble presteviet og utnevnt til uditore i Sacra Rota Romana av pave Gregor XVI. På farssiden var Domenico i slekt til markgreven Camillo Serafini, som tjenestegjorde som Vatikanstatens første og eneste guvernør (1929–1952).

Benediktiner
Domenico Serafini trådte inn i benediktinerordenen i 1871, og dens cassinesiske kongregasjon (gren). Han avla sine ordensløfter 26. juni 1874 og studerte ved forskjellige benediktinske studiehus og ved det pavelige universitetet Gregoriana hvorfra han tok doktorgrader både i filosofi og i teologi.

Prest
Domenixdo Serafini ble presteviet den 21. oktober 1877. Fra 1877 til 1892 var han vanlig munk i benediktinerabbediet i Subiaco der han så ble novisemester (1889–1891) og lektor i teologi. Etter å ha vært prior for klosteret St. Scholastica ble han ordenens generalprokurator i Roma i 1892. Han ble valgt til abbed for de to klosterene i Subiaco og generalabbed for den cassineniske kongregasjon den 5. juni 1896.

Biskop
Den 16. april 1900 ble Serafini utnevnt til erkebiskop av Spoleto av pave Leo XIII. Han ble bispeviet den følgende dag, 6. mai, av kardinal Serafino Vannutelli, som ble assistert av erkebiskopene Casimiro Gennari og Tommaso Granello, O.P. Serafini ble senere utnevnt til apostolisk delegat til Mexico den 4. januar 1904, assessor til Den supreme kongregasjon sb Det Hellige Officium den 30. november 1911 og titularbiskop av Seleucia Pieria den 2. mars 1912.

Kardinal
Pave Pius X kreerte ham til kardinalprest av Santa Cecilia in Trastevere i konsistoriet holdt den 25. mai 1914.

Pavekandidat: Rundt tre måneder senere, etter Pius Xs død, deltok Serafini på pavevalget. Serafini, fom hadde støtte fra Gaetano kardinal de Lai, ble etterhvert de mer konservative kardinalers ledende kandidat, som håpet på at Pius X's teologiske kurs og kirkelige ledelse dermed ville videreføres. På den andre siden stemte man snarer på den mer progressive kardinal Giacomo della Chiesa, som til slutt ble valgt i tiende valgomfang— ifølge Francis A. Burkle-Young var de siste stemmetallene della Chiesa 38, Serafini 18, og Agostino Richelmy 1—og tok navnet Benedikt XV.

Kirkehistorikere har kunnet høste innsikt om stemmetallene ved at den østerrikske kardinal Piffl brøt en av konklavenes grunnregler, om ikke å gjøre seg noen notater om forløpet av pavevalget. Reglene sier at kardinalene skal gi sine notater til camerlengoen (kammerherren) eller til valgkontrollørene, og disse brennes sammen med stemmesedlene. Ingen kardinal får lov til å beholde sine notater med avstemningsresultatene. Kardinalene får ikke forlate Det sixtinske kapell før stemmesedler og notater er brent. Når man likevel vet hvordan avstemningene foregikk i 1914 og 1922, er det fordi kardinal Piffl skrev ned resultatene i sin hemmelige dagbok. Den ble publisert i 1963.Giancarlo Zizola: Il conclave, storia e segreti, Newton Storia, s. 190. Den dagboken har de samme stemmetall, men tilføyer en annen kardinal som også fikk én stemme.

Kardinal Serafini ble gjort til prefekt for Den hellige kongregasjon for ordenslivet den 27. januar 1916. Etter kardinal Girolamo Maria Gottis død utnevnte pave Benedikt XV ham til prefekt for Den hellige kongregasjon for troenes utbredelse den 24. mars 1916, det vil si den kongregasjon som har oppsyn med kirkens misjonsarbeid.

Kardinal Serafini døde i Roma i en alder av 65 år. Han ble gravlagt på Campo Verano.

 Episkopalgenealogi 
Hans episkopalgenealogi er:

 Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
 Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
 Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
 Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
 Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
 Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
 Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
 Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
 Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
 Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
 Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
 Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) *1762
 Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) *1777
 Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) *1788
 Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) *1823
 Kardinal Costantino Patrizi Naro (1798-1876) *1828
 Kardinal Serafino Vannutelli (1834-1915) *1869
 Kardinal Domenico Serafini, O.S.B.serad.html, lest 4. desember 2020

Referanser

 Eksterne lenker 
 Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church

Kategori:Italienske katolske biskoper
Kategori:Italienske katolske biskoper utenfor hjemlandet (sendemenn)
Kategori:Italienske katolske biskoper i den romerske kurie
Kategori:Linjen Rebiba
Kategori:Italienske kardinaler
Kategori:Italienske benediktinere
Kategori:Personer fra Roma