Emmanuel-Célestin Suhard

Emmanuel-Célestin Suhard   (1874–1949) var en fransk katolsk kardinal, og erkebiskop av Reims 1930–1940, deretter erkebiskop av Paris 1940–1949. Han var medvirkende til grunnleggelsen av Mission de France og arbeiderprestbevegelsen, for å bringe presteskapet nærmere folket.

Liv og virke
Bakgrunn
Emmanuel Célestin Suhard ble født i Brains-sur-les-Marches i Mayenne til Emmanuel Suhard (død mai 1874) og hans hustru Jeanne Marsollier. Suhard gikk på gutteseminaret (fra oktober 1888) og storseminaret (fra 6. oktober 1892) i Laval. Deretter dro han til Roma for å studere ved Det pavelige franske seminar og Det pavelige universitet Gregoriana, hvorfra han fikk en gullmedalje for sine gode eksamener. Fra Gregoriana oppnådde han også doktorgrader i filosofi og teologi, og er lisensiat i kanonisk rett.

Prest
Han ble ordinert til prest den 18. desember 1897, i privatkapellet til kardinal Lucido Parocchi, og avsluttet deretter studiene i 1899.

Da han kom tilbake fra Roma i juni 1899, ble Suhard utnevnt til professor i filosofi ved presteseminaret i Laval den påfølgende 30. september. Han begynte å undervise i teologi i 1912, og ble utnevnt til seminarets prorektor i 1917. I 1919 ble han titulærkanikk i Lavals domkapittel.

Biskop av Bayeux-Lisieux
Den 6. juli 1928 ble Suhard utnevnt til biskop av Bayeux-Lisieux av pave Pius XI. Han ble bispeviet den påfølgende 3. oktober av biskop Eugène-Jacques Grellier av Laval, som ble assistert av medkonsekrantene biskop Florent-Michel-Marie-Joseph du Bois de la Villerabel av Annecy og biskop Constantin-Marie-Joseph Chauvin av Evreux. 

Erkebiskop av Reims
Pave Pius XI utnevnte senere Suhard til å bli erkebiskop av Reims den 23. desember 1930.

Kardinal
Paven kreerte ham til kardinal i konsistoriet den 16. desember 1935, med Sant'Onofrio al Gianicolo som tittelkirke.

Suhard var en av kardinalelektorene som deltok i konklavet i 1939 som valgte pave Pius XII.

Erkebiskop av Paris
Pave Pius XII utnevnte ham til erkebiskop av Paris 11. mai 1940.

Under andre verdenskrig ble kardinalen kortvarig internert i sin erkebiskopale residens av tyske styrker den 26. juni 1940. Han sendte deretter en skrivelse til Adolf Hitler den 26. oktober 1941 for å redde gislene i Nantes og Châteaubriant. Han var tilhenger av Philippe Petain og presiderte over en rekke kvasi-politiske tjenester i Notre Dame-katedralen under krigen, blant annet en gudstjeneste for ofre for RAF-bombeangrep under deltagelse av Petain, som kardinalen hilste på ved hans ankomst i april 1944. Suhard ledet også begravelsen, igjen i Notre-Dame, til Vichy-ministeren og propagandisten Philippe Henriot som var blitt myrdet på sitt kontoret av motstandsfolk.

Men det at han ikke hadde brutt med Pétain gav ham kanskje i noen grad en påvirkningsmulighet. I juli 1942, under deportasjonen av jødene i Paris, appellerte han til Pétain om å opprettholde «rettferdighetens krav og retten til velgørenhet». Men han ble deretter begrenset til sitt bispepalass i noen tid av tyske tropper.

Charles de Gaulle var imidlertid ikke imponert over Suhards opptreden under krigen. Da de fanske befriere kom tilbake til Paris i august 1944, ekskluderte de Gaulle Suhard fra tjeneste ved Notre-Dame de Paris under takkegudsjenesten og De Gaulle nektet å møte ham. Da det året etter ble feiret messe da verdenskrigen av avsluttet i Europa, var imidlertid både Suhard og De Gaulle med på takkegudstjenesten i samme katedral.

Kardinalen var innflytelsesrikt medvirkende ved etableringen av prelaturet Mission de France"Priest to the People". Time. 25. februar 1950. og arbeiderprestbevegelsen."Not Cassocks But Coveralls". Time. 5. november 1965.

Dette sitatet ble tilskrevet ham via Madeleine L'Engle: «Å være et vitne består ikke i å drive med propaganda, heller ikke i å hisse opp folk, men i å være et levende mysterium. Det betyr å leve på en slik måte at ens liv ikke ville gi mening hvis Gud ikke fantes.» Et annet sitat er tilskrevet ham fra Donald Cozzens' The Changing Face of the Priesthood: «En av prestens første tjenester til verden er å tale sannheten.»

Fra 1945 til 1948 var han president for forsamlingen av kardinaler og erkebiskoper i Frankrike og dermed talsmann for kirken i Frankrike. Han fungerte deretter som forsamlingens visepresident, under kardinal Achille Liénart, til 1949.

Kardinal Suhard døde i Paris, 75 år gammel. Han ble gravlagt i erkebiskopenes krypt i Notre-Dame-katedralen 8. juni 1949.

 Episkopalgenealogi 
Hans episkopalgenealogi er:

 Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
 Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
 Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
 Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
 Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
 Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
 Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
 Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
 Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
 Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
 Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
 Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) *1762
 Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) *1777
 Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) *1788
 Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) *1823
 Kardinal Costantino Patrizi Naro (1798-1876) *1828
 Kardinal Lucido Maria Parocchi (1833-1903) *1871
 Pave Pius X (1835-1914) *1884
 Biskop Eugène-Jacques Grellier (1833-1903) *1906
 Kardinal Emmanuel Célestin Suhard (1874-1949) *1928catholic-hierarchy.org suhard, lest 7. april 2021

 Referanser 

 Eksterne lenker 
 Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church

Kategori:Franske kardinaler
Kategori:Franske katolske biskoper
Kategori:Personer fra departementet Mayenne
Kategori:Linjen Rebiba