Hersketeknikk

En hersketeknikk er en manipulerende metode en person eller en gruppe bruker for indirekte å kontrollere eller dominere andre personer eller grupper. I Norge ble begrepet først brukt på 1930-tallet, men det ble først popularisert på 1970-tallet, da Berit Ås identifiserte fem hersketeknikker som brukes for å så tvil om motparten. Ved å gjenkjenne hersketeknikker blir det lettere å stå imot dem.

Hersketeknikker kan utøves gjennom tale, stemmeleie, kroppsspråk og andre former for kommunikasjon. De kan bli brukt på alle arenaer der mennesker utøver makt: i familieliv, arbeidsliv, politikk og samfunnsliv. 

Begrepets opphav og tidlige bruk

Begrepet skal ha blitt lansert av den norske filosofen og psykologen Ingjald Nissen,Flemmen, H. (2010). Den skjulte makten: Ingjald Nissen og hans samfunnskritikk (Master's thesis). master oppgave Universitetet i Oslo https://www.duo.uio.no/handle/10852/25009 som benyttet begrepet på trykk første gang i 1931, henholdsvis i boken Sjelelig forsvar : mindreverdighetsfølelse, seksualhemning og maktstreben hvor det nevnes men uten at det utvikles som et analytisk begrep, og i aviskronikken «Da Freud fikk Goethe-prisen», som ble publisert i Arbeiderbladet. Nissen nevner også ordet hersketeknikk i sin bok Psykopatenes diktatur (1945), der han forsøker å redegjøre hvordan Hitler og hans tilhengere kunne komme til makten, og i Menneskelige oppgaver og utveier (1966)

Det var også andre sakprosaforfattere som brukte begrepet hersketeknikk tidlig på 1930-tallet, deriblant Olav Storstein i en bok utgitt i 1934. Aksel Sandemose benyttet begrepet hersketeknikk i en artikkel publisert i Arbeiderbladet 2. januar 1935.

I 1976 introduserte sosialpyskologen Harriet Holter begrepet i norsk feministisk litteratur. Hun skriver om det som et aspekt ved undertrykkelse i boken Kvinnekunnskap (1976).

 Popularisering og aktivisme 
Begrepet ble popularisert av politiker og forsker Berit Ås, først i boken Kvinner i alle land: håndbok i frigjøring (1981). Ås beskrev fem hersketeknikker som ofte ble brukt av menn mot kvinner, for eksempel i debattsituasjoner. 
 Usynliggjøring: foregår når individer blir bortglemt, forbigått eller «overkjørt».
 Latterliggjøring: foregår når individers innsats blir hånet, ledd av eller sammenlignet med dyreatferd.
 Tilbakeholdelse av informasjon: foregår når individ av gruppe A, som en selvfølgelighet, henvender seg til andre individer av gruppe A, og individer av gruppe B ikke gis informasjon
 Fordømmelse uansett hva du gjør: Enten er du for passiv, eller så er du for pågående. Også kalt dobbelstraffing.
 Påføring av skyld og skam: skjer gjennom latterliggjøring, ydmykelser, blottstillelse og ærekrenking.
Det å beskrive konkrete hersketeknikkene gjør det lettere å gjenkjenne det når man utsettes for dem, og da kan man bedre stå imot.

Ås mener ikke at det bare finnes fem eller at bare kvinner opplever hersketeknikker, men valgte å fokusere på fem hersketeknikker som et pedagogisk grep i den konteksten hun diskuterte dem i. Synliggjøring av hersketeknikker har vært brukt som et verktøy for å bedre debattklima og unngå maktmisbruk, i starten særlig blant feminister og den politiske venstresiden.

 Innflytelse i dag 
De fem hersketeknikkene definert av Ås blir fortsatt hyppig brukt som verktøy for å forstå maktmisbruk, og brukes nå i mange kontekster. Eksempler på anvendelse inkluderer å forbedre samarbeidsklima, gjøre debatter mer konstruktive og bedre psykisk helse på arbeidsplasser.

Det finnes en rekke bøker om hersketeknikker, som Hilde Sandvik sin Hersketeknikker: en slags håndbok (2007), Elaine Eksvärds Slå tilbake: selvforsvar mot hersketeknikker og Sigrid Sollunds: Hersketeknikker: Nyttige og nådeløse (2017) 

Kritikk
I 2007 skrev Nina Karin Monsen en kronikk i Morgenbladet hvor hun kommer med sterk kritikk av Ås, som hun mener ikke har en forskningsbasert analyse av hersketeknikker. Monsen lister opp ni hersketeknikker med flere underpunkter som hun har identifisert i Nissens verk, og påstår at Ås sine fem dekkes av disse. Artikkelen fikk en rekke motsvar, og Monsen ble anklaget for å være «hatsk» og «sjikanerende». Torild Skard argumenterte at det var mindre viktig om Ås sitt arbeid med hersketeknikkene var forskningsmessig dyptpløyende da det er «som popularisator og pedagog at Ås først og fremst har skrevet og talt om hersketeknikkene», mens Kilden kjønnsforskning.no påpekte innflytelsen Ås har hatt: hennes «måte å bruke hersketeknikker som et verktøy for å studere hvordan kjønn og makt samspiller i offentlige rom har hatt stor betydning i kvinnebevegelser og politikk i Norge, Norden og internasjonalt». Berit Ås svarte selv at hun har vektlagt å kommunisere arbeidet framfor å teoretisere den: «Det har fremfor alt vært viktig for meg at forskning skal ha en lindrende eller reparerende effekt, at resultatene, som er holdbare ifølge klare kriterier, fører til forbedring, særlig for de svakeste».

Referanser

 Litteratur 



 Sollund, Sigrid Hersketeknikker - nyttige og nådeløse Kagge 2017 

 Kommunikasjon. Et hefte fra Ungdommens fylkesting i Hedmark

Kategori:Retorikk
Kategori:Sosialpsykologi
Kategori:Sosiologi