Jesse Owens

James Cleveland «Jesse» Owens (født 12. september 1913 i Lawrence County, Alabama, død 31. mars 1980 i Tucson, Arizona) var en amerikansk friidrettsutøver. Han ble mest berømt for å ha deltatt i OL i Berlin i 1936, der han med fire gullmedaljer ble lekenes store stjerne.

Owens vant gull på 100 meter, i lengdesprang, på 200 meter og i 4 × 100 meter stafett. Denne bragden ble gjentatt av Carl Lewis i OL 1984 i nøyaktig de samme øvelsene.

Under lekene fikk Owens avgjørende råd og hjelp av sin tyske motstander, Lutz Long.

Tidlig liv

Jesse Owens gikk opprinnelig under navnet J.C. og var yngste av ti barn barn av Henry Cleveland Owens og Mary Emma Fitzgerald. Foreldrene var landarbeidere i Oakville, Alabama. Familien flytta til Cleveland, Ohio under den store migrasjonen av afroamerikanere, for å søke bedre muligheter. Da læreren spurte om navnet hans sa han J.C., men på grunn av den tjukke sørstatsaksenten trodde læreren han sa Jesse, og dermed ble han kjent som Jesse.

Han tok forskjellige jobber i ungdommen, han leverte varer, jobbet med lasting av biler og i et skoverksted. I denne tiden oppdaget han at han hadde et talent for å løpe. Han ga senere treneren Charles Riley som jobbet på skolen han gikk på mye av æren for at han ble idrettsutøver.

OL i 1936

Owens deltok i sommer-OL i 1936 og ble lekenes største stjerne. Han ble feiret av 110 000 mennesker på Berlins Olympiastadion, og ble enormt populær. Hans deltakelse fikk mye oppmerksomhet fordi han var en svart mann.

I den internasjonale presseomtalen av lekene fikk en hendelse spesielt mye oppmerksomhet. Flere aviser skrev at Hitler hadde nektet å gratulere Owens. Owens selv tok avstand fra denne påstanden ved mange anledninger og uttalte at «Hitler didn't snub me—it was our president who snubbed me».

Påstanden har senere blitt beskrevet som en urban myte. Bakgrunnen for myten var at Hitler da han var til stede 2. august 1935 personlig hadde gratulert Hans Woellke, som ble den første tyske gullvinneren på flere tiår i et OL. Han tok personlig imot og gratulerte bare tyske medaljører. Men dagen etter kom grev Baillet Latoru, formann for IOK, og forklarte for Hitler at han brøt mot de internasjonale olympiske reglene ved som leder å gratulere bare tyske vinnerne personlig slik som han gjorde. Han fikk valget om å enten personlig gratulere alle vinnere eller ingen. Hitler valgte dermed å ikke ta imot flere, og fra 3. august gratulerte han dem bare offentlig fra sin tribune.

I sin biografi fra 1970 skrev Owens om myten om manglende gratulasjon:

When I passed the Chancellor he arose, waved his hand at me, and I waved back at him. I think the writers showed bad taste in criticizing the man of the hour in Germany (da jeg passerte kansleren, reiste han seg og vinket, og jeg vinket tilbake. Jeg synes journalistene viste dårlig smak ved å kritisere tidens mann i Tyskland)

Owens uttalte at han ble utsatt for mer rasisme og diskriminering i hjemlandet USA, der afroamerikanere ble nektet like rettigheter og behandlet som annenrangs borgere frem til rundt 1970, og påpekte at ikke bare hadde president Roosevelt nektet å gratulere ham, han måtte også stille seg bakerst på bussen i hjemlandet og ta vareheisen når han besøkte Waldorf-Astoria-hotellet.

When I came back to my native country, after all the stories about Hitler, I couldn't ride in the front of the bus. I had to go to the back door. I couldn't live where I wanted. I wasn't invited to shake hands with Hitler, but I wasn't invited to the White House to shake hands with the President, either

President Roosevelt nektet å invitere Owens til Det hvite hus fordi han var midt i en valgkamp, og ikke ville fornærme rasistiske velgere, særlig i sørstatene hvor afroamerikanere ble systematisk diskriminert og fortsatt utsatt for lynsjinger.

I 2014 uttalte den britiske piloten Eric Brown: «I actually witnessed Hitler shaking hands with Jesse Owens and congratulating him on what he had achieved».

Etter OL
Etter OL inngikk Owens noen sponsoravtaler. Amerikanske idrettsmyndigheter ble rasende, og endte Owens' idrettskarriere. Owens uttalte at han hadde møtt diskriminering og rasisme gjennom hele karrieren, og at han på grunn av denne diskrimineringen hadde vært nødt å forsøke å få et inntektsgrunnlag på andre måter.Entine, Jon (2000). Taboo: Why Black Athletes Dominate Sports and why We are Afraid to Talk about it. PublicAffairs. p. 187.

I 1976 ble han tildelt Presidentens frihetsmedalje av president Gerald Ford.

Owens døde av lungekreft.

 Ettermæle 
Etter OL skrev Nordahl Grieg et bitende ironisk dikt om den fargede ‹niggeren› og germanerne:

 OL-medaljer 
 1936  Berlin - 16px|Gull Gull i friidrett, 100 meter  USA
 1936  Berlin - 16px|Gull Gull i friidrett, 200 meter  USA
 1936  Berlin - 16px|Gull Gull i friidrett, lengdehopp  USA
 1936  Berlin - 16px|Gull Gull i friidrett, 4 x 100 m stafett  USA

 Referanser 

 Eksterne lenker 






Kategori:Sprintere fra USA
Kategori:Lengdehoppere fra USA
Kategori:Olympiske mestere for USA
Kategori:Medaljevinnere under Sommer-OL 1936
Kategori:Deltakere for USA under Sommer-OL 1936
Kategori:Friidrettsutøvere under Sommer-OL 1936
Kategori:Presidentens Frihetsmedalje
Kategori:Afroamerikanere
Kategori:Personer fra Lawrence County i Alabama
Kategori:Personer fra Cleveland
Kategori:Verdensrekordsettere i friidrett
Kategori:USA-mestere i friidrett