Europa-colleget

Europa-colleget (Collège d'Europe eller College of Europe) er et uavhengig universitetsinstitutt for europeiske studier på høyere nivå (mastergradsnivå) med hovedsete i gamlebyen i Brugge i Belgia og (fra 1993) en mindre campus i Natolin i Polen. Det er organisert som en privat stiftelse, men får det meste av finansieringen fra Europakommisjonen. Federica Mogherini, tidligere italiensk utenriksminister og EUs høyrepresentant for utenriks- og sikkerhetspolitikk, ble i 2020 ansatt som rektor for colleget; styreleder er den tidligere belgiske statsministeren og presidenten for Det europeiske råd Herman Van Rompuy.Mogherini approved as College of Europe rectorStorm rundt rektorvalg ved europeisk prestisjeskole i Khrono

Det ble grunnlagt i 1949 i etterkant av Haag-kongressen med det erklærte formålet «å utdanne en elite av unge ledere for Europa» og å fremme «en ånd av solidaritet og forståelse mellom nasjonene i Vest-Europa og å gi en eliteutdanning til individer som står for disse idealene»."Le rôle du Collège d'Europe ", Journal de Bruges et de la Province, 7. oktober 1950, vol. 114, nr. 78, s. 1 Colleget har siden etableringen hatt nær tilknytning til Europakommisjonen og dens forløpere, og til Europabevegelsen der colleget er støttemedlem. Colleget er tospråklig og studentene må beherske både engelsk og fransk. Europa-colleget tar opp studenter i samarbeid med hjemlandenes utenriksdepartementer og mange av de tidligere studentene jobber i EUs institusjoner eller hjemlandenes diplomatiske tjeneste. Europa-colleget deler flere tradisjoner med den franske École nationale d'administration, men er mer europeisk orientert.

Europa-colleget er en relativt liten institusjon som i mange år hadde under hundre studenter; studenttallet steg i 1990-årene og har siden 2000-årene ligget på 400-tallet. Opptak er selektivt og Europa-colleget regnes som en av Europas ledende eliteskoler innenfor økonomi, jus og statsvitenskap.The Times skriver at «Europa-colleget, i den belgiske middelalderbyen Brugge, er for den europeiske politiske eliten hva Harvard Business School er for amerikansk næringsliv»: «a hothouse where the ambitious and talented go to make contacts». Artikkelen http://www.timesonline.co.uk/tol/news/politics/article7107214.ece  er ikke lenger på nettsiden.

Historie og organisering

Europa-colleget ble grunnlagt i 1949 av politiske størrelser som Salvador de Madariaga, Winston Churchill, Paul-Henri Spaak og Alcide De Gasperi i etterkant av Haag-kongressen, for å «fremme en ånd av solidaritet og gjensidig forståelse mellom alle nasjonene i Vest-Europa og for å gi en eliteutdannelse til personer som står for disse idealer»«Le rôle du Collège d'Europe» , Journal de Bruges et de la Province, 7. oktober 1950 og «for å utdanne en elite av unge ledere for Europa».Henri Brugmans, «Former des cadres pour l'Europe»  (å utdanne ledere for Europa), Fédération, januar 1950, nr. 60 De forestilte seg et lærested hvor Europas fremtidige ledere, noen av dem fra land som kort før hadde vært i krig med hverandre, kunne leve og studere sammen. Haag-kongressen førte også til opprettelsen av Europabevegelsen. En gruppe belgiske intellektuelle under ledelse av kapusinermunken og filosofen Karel Verleye fikk colleget lagt til den belgiske middelalderbyen Brugge, og Europa-føderalisten Hendrik Brugmans ble collegets første rektor. Europa-colleget er ofte blitt beskrevet som Den europeiske unions diplomatskole.

Studenter blir vanligvis tatt opp i samarbeid med utenriksdepartementene i deres hjemland og det er sterk konkurranse om studieplassene. Det finnes tradisjonelt tre studieretninger, spesialisering i økonomi, jus eller offentlig politikk og administrasjon. Arbeidsspråk er engelsk og fransk, og studenter må derfor være flytende i begge. Hvert år tas studenter fra rundt 50 land opp ved colleget. Antall studenter har økt med årene, fra 22 i 1949 til rundt 400 i dag. For å bli tatt opp må man ha en universitetsgrad på bachelornivå eller høyere. Studiet varer ett år, og studentene ved Europa-colleget i Brugge får en av følgende grader:

Master of Arts in European Political and Administrative Studies/Diplôme d’études approfondies en politique et administration Européennes
Master of Arts in European Economic Studies/Diplôme d’études approfondies en économie Européenne
Master in European Law (LL.M.)/Diplôme d’études approfondies en droit Européen
Master of Arts in European Union International Relations and Diplomacy/Diplôme d’études approfondies en relations internationales et diplomatiques de l'Union européenne

Europa-colleget etablerte på begynnelsen av 1990-tallet dessuten en avdeling i Natolin i Polen, som tilbyr studier i problemer knyttet til EUs nye medlemsland i Øst-Europa. Dette studiet fører frem til graden Master of Arts in European Interdisciplinary Studies/Diplôme d’études Européennes interdisciplinaires approfondies.

Europa-colleget hadde historisk nesten ingen fast ansatte fulltidslærere, men baserte seg hovedsakelig på at fremtredende akademikere, toppbyråkrater og politikere underviste noen dager eller uker i året. Etterhvert har colleget fått en kjerne av fulltidsansatte professorer og forelesere, men fortsatt benytter colleget seg i stor grad av gjesteforelesere. Ettersom colleget i mange årtier bare hadde rundt 100 studenter eller mindre i året var Europa-colleget en ganske liten og oversiktlig institusjon.

I tradisjonen etter franske eliteskoler som ENA delte man ikke ut grader i egentlig forstand før begynnelsen av 1990-tallet, da man begynte å tildele mastergrader som ledd i internasjonal standardisering. Den tidligere graden ble kalt Certificat på fransk og var en eksamen av høyere grad på samme måte som dagens mastergrad. Studieprogrammene var de samme som for de tre gradene i økonomi, jus og offentlig politikk og administrasjon som deles ut i Brugge.

Colleget, som er organisert som en privat stiftelse, blir finansiert hovedsakelig av EU og den belgiske regjeringen. Den polske avdelingen finansieres av Polen. Colleget mottar også støtte fra andre regjeringer, bla. Tyskland og Frankrike, og fra det private næringsliv.

Alumni

Mange tidligere studenter, kalt anciens, har blitt diplomater og fremtredende politikere, enten som regjeringsmedlemmer eller medlemmer av sine hjemlands parlamenter eller Europaparlamentet. Per 1992 hadde totalt 78 nordmenn studert ved colleget siden 1949.Dag Fonbæk, Line Møller, «Vårt nye Europa: Her kan du bli en euro-broiler», VG, 06.02.1992, s. 12-13 En liste over alle anciens fra 1949 til 1999 finnes i boken The College of Europe. Fifty Years of Service to Europe, redigert av Dieter Mahncke, Léonce Bekemans og Robert Picht.

Noen av de tidligere studentene er:

Jon Ola Norbom (1952–1953), norsk finansminister
Magne Lerheim (1957–1958), statssekretær i Finansdepartementet
Leif Terje Løddesøl (1960–1961), president i Norges Rederiforbund og styreleder i Statoil
Lars-Jacob Krogh (1964–1965), NRK-journalist
Sverre Jervell, norsk diplomat
Enzo Moavero Milanesi, italiensk Europaminister
Louise Fréchette, tidl. visegeneralsekretær i FN
Ursula Plassnik, tidl. utenriksminister i Østerrike
Alexander Stubb, president i Finland
Manuel Marín, tidl. president for Europakommisjonen
David O'Sullivan, generaldirektør for handel i Europakommisjonen
Poul Skytte Christoffersen, Danmarks EU-ambassadør
Josef Joffe, utgiver av Die Zeit
Ledi Bianku, dommer ved Menneskerettsdomstolen
Jo Leinen, medlem av Europaparlamentet, tidligere president i Unionen av europeiske føderalister
Alyn Smith, medlem av Europaparlamentet
György Schöpflin, medlem av Europaparlamentet
Simon Hughes, medlem av det britiske Underhuset
Nick Clegg, leder av Liberaldemokratene i Storbritannia
Helle Thorning-Schmidt, leder for det danske sosialdemokratiske partiet
Valerie Plame, CIA-agent
 Chris Hoornaert, Belgias utsending til OECD
 Niels Egelund, tidl. dansk ambassadør til Frankrike
 Luc Coene, viseguvernør i Belgias nasjonalbank
 Per Wimmer, tidl. direktør i Goldman Sachs
Nigel Forman, tidligere britisk regjeringsmedlem
David McWilliams, irsk økonom, journalist og dokumentarfilmskaper

Promosjoner

Hvert akademiske år kalles en «promosjon». Hver promosjon er oppkalt etter en stor europeer. Europa-colleget deler denne tradisjonen med franske ENA, som ble grunnlagt fire år før Europa-colleget.

Det akademiske året åpnes av en invitert taler, som regel en fremtredende politiker. Blant dem finner man David Miliband, Jean-Claude Juncker, Javier Solana, José Manuel Barroso, Valéry Giscard d'Estaing, kong Juan Carlos I av Spania, Margaret Thatcher og François Mitterrand.

+List of promotions Year  Name of promotion  Students  Speaker at opening ceremony2015-2016Chopin2014-2015Giovanni Falcone & Paolo Borsellino437Mariano Rajoy (Brugge)2013-2014Voltaire445Inigo Mendez de Vigo (Brugge) & Bronislaw Komorowski (Natolin)2012-2013Vaclav Havel444Helle Thorning-Schmidt (Brugge) & Vladimir Filat (Natolin) 2011-2012  Marie Curie  448  Giorgio Napolitano (Brugge) & José Manuel Barroso (Natolin) 2010-2011  Albert Einstein  435  Angela Merkel (Brugge) & Štefan Füle (Natolin) 2009-2010  Charles Darwin  402  Jerzy Buzek (Brugge) & Toomas Hendrik Ilves (Natolin) 2008-2009  Marcus Aurelius  381  Yves Leterme (Brugge) & Hans-Gert Pöttering (Natolin) 2007-2008  Anna Politkovskaja & Hrant Dink  415  David Miliband (Brugge) & Carl Bildt (Natolin) 2006-2007  Nikolaus Kopernikus  413  Jean-Claude Juncker (Brugge) & Aljaksandar Milinkevitsj (Natolin) 2005-2006  Ludwig van Beethoven  384  Javier Solana (Brugge) & Viktor Jusjtsjenko (Natolin) 2004-2005  Montesquieu  404  José Manuel Barroso (Brugge) & Josep Borrell Fontelles (Natolin) 2003-2004  John Locke  391  Joschka Fischer (Brugge) & Danuta Hübner (Natolin) 2002-2003  Bertha von Suttner  370  Valéry Giscard d'Estaing (Brugge) & Erhard Busek (Natolin) 2001-2002  Simon Stevin  365  Aleksander Kwasniewski (Brugge) & Guy Verhofstadt (Natolin) 2000-2001  Aristoteles  375  Georgios Papandreou (Brugge) & Jan Kulakowski (Natolin) 1999-2000  Wilhelm & Alexander von Humboldt  374  Jacques Delors (Brugge) & Jean-Luc Dehaene (Natolin) 1998-1999  Leonardo da Vinci  337  Jean-Luc Dehaene (Brugge) & Philippe, hertug av Brabant (Natolin) 1997-1998  Hendrik Brugmans  326  Antonio Guterres (Brugge) & Ursula Stenzel (Natolin) 1996-1997  Alexis de Tocqueville  319  Wim Kok (Brugge) & Aleksander Kwasniewski (Natolin) 1995-1996  Walter Hallstein  306  Klaus Hänsch (Brugge) & Jacques Santer (Natolin) 1994-1995  Ramon Llull  296  Juan Carlos I av Spania (Brugge) & Andrzej Olechowski (Natolin) 1993-1994  Stefan Zweig  263  Thomas Klestil 1992-1993  Karl IV  264  Jacques Santer 1991-1992  Wolfgang Amadeus Mozart  212  Flavio Cotti 1990-1991  Hans & Sophie Scholl  145  Richard von Weizsäcker 1989-1990  Denis de Rougemont  200  Jacques Delors 1988-1989  Christopher Dawson  204  Margaret Thatcher 1987-1988  Altiero Spinelli  178  François Mitterrand 1986-1987  William Penn  177  Ruud Lubbers 1985-1986  Christofer Columbus  158  Felipe González 1984-1985  Madame de Staël  123  Altiero Spinelli 1983-1984  Jean Rey  133  Garret FitzGerald 1982-1983  Joseph Bech  122  Gaston Thorn 1981-1982  Johan Willem Beyen  123  Bruno Kreisky 1980-1981  Jean Monnet  131  Simone Veil 1979-1980  Salvador de Madariaga  140  Dries van Agt 1978-1979  Paul-Henri Spaak  130  Guy Spitaels 1977-1978  Karl Renner  128  Mário Soares 1976-1977  Peter Paul Rubens  120  Leo Tindemans 1975-1976  Adam Jerzy Czartoryski  101  Edgar Faure 1974-1975  Aristide Briand  111  Herman De Croo 1973-1974  Giuseppe Mazzini  92  Karl Otto Pöhl 1972-1973  Richard N. Coudenhove-Kalergi  59  George Brown, baron George-Brown 1971-1972  Dante Alighieri  58  Altiero Spinelli 1970-1971  Winston Churchill  57  Jean Rey 1969-1970  Vilhelm II av Oranien  49  Prins Albert av Belgia 1968-1969  Konrad Adenauer  47  Robert van Schendel 1967-1968  Comenius  54  Alfons de Vreese 1966-1967  George C. Marshall  56  Jean Rey 1965-1966  Thomas More  52 1964-1965  Robert Schuman  45  Salvador de Madariaga 1963-1964  Thomas Paine  48 1962-1963  August Vermeylen  46  Pierre Harmel 1961-1962  Gottfried Wilhelm Leibniz  37  Hugo Geiger 1960-1961  Saint-Simon  38 1959-1960  Sully  43 1958-1959  Fridtjof Nansen  40 1957-1958  Henrik Sjøfareren  40 1956-1957  Raoul Dautry  36 1955-1956  Vergil  33 1954-1955  Alcide De Gasperi  36 1953-1954  Erasmus  39 1952-1953  Tomáš Masaryk  40 1951-1952  Juan Vives  30 1950-1951  Antoine de Saint-Exupéry  35 1949  Préparatoire (ikke noe navn)  22  J. van Hoestenberghe & Salvador de Madariaga

Rektorer

Hendrik Brugmans (1950–1972)
Jerzy Lukaszewski (1972–1990)
Werner Ungerer (1990–1993)
Gabriel Fragnière (1993–1995)
Otto von der Gablentz (1996–2001)
Piet Akkermans (2001–2002)
Robert Picht (interim) (2002–2003)
Paul Demaret (2003–2013)
Jörg Monar (2013–2020)
Federica Mogherini (2020–)

Siden 1993 har det også vært en viserektor for campusen i Natolin. Viserektorer har vært Ettore Deodato (1993), David W. P. Lewis (1994–1996), Jacek Saryusz-Wolski (1996–1999), Piotr Nowina-Konopka (1999–2004), Robert Picht (2004–2007) og Ewa Ośniecka-Tamecka (fra 2007).

Referanser

Litteratur
Karel Verleye, De stichting van het Europacollege te Brugge, Stichting Ryckevelde, 1989.
Dieter Mahncke, Léonce Bekemans, Robert Picht, The College of Europe. Fifty Years of Service to Europe, College of Europe, Bruges, 1999. ISBN 9080498319. Med fortegnelse over alle studenter i perioden 1949–1999.

Eksterne lenker

 College of Europe Alumni Association


Kategori:Utdanningsinstitusjoner etablert i 1949
Kategori:1949 i Belgia