Ivano-Frankivsk

Ivano-Frankivsk (ukrainsk: Івано-Франківськ; tidligere Stanyslaviv) er en by i Ukraina som er hovedstad for Ivano-Frankivsk oblast vest i landet i den historiske regionen Galicja ved foten av Karpatene. 

Byen tilhørte Polen til 1939 da Tyskland og Sovjetunionen delte landet mellom seg. Befolkningen er på 225 000 (2025), folketallet var  (2004). Ivano-Frankivsk er sammen med Lviv og Ternopil hovedbyene i det østlige Galicja. Byen ligger på Pokut-sletten mellom elvene Bystrytsia Nadvirnjansjka og Bystrytsia Solotvynsjka.

Av kulturminner er det blant annet fint bevarte armenske, ortodokse, gresk-katolske og romersk-katolske kirkebygg. I sentrum er det flere renoverte bygg fra Habsburg-tiden. Den stor synagogen er i hovedsak bevart bortsett fra at de fire løkkuplene er borte. Synagogen ble gitt tilbake til det jødiske samfunnet etter 1991, byen har omkring 300 jødiske innbyggere.

Byen hadde tradisjonelt en del industri innenfor blant annet næringsmidler og lærvarer samt oljeraffinering.

 Historie 
Byen ble opprettet i 1662 som en privat festning av Potocki-familien og fikk navnet Stanisławów etter yngste sønn i familien. Den beskyttet det polsk-litauiske samvelde fra tatarenes invasjoner og motsto også angrep fra tyrkiske og russiske styrker. Byen ble grundig ombygd i renessansen, og fikk tilnavnet Lille Leopolis. Byen var et viktig sentrum for armensk kultur i Polen-Litauen. 

Etter Polens delinger ble byen del av Habsburg-imperiet med det tyske navnet Stanislau og deretter av det autonome kongedømmet Galicia og Lodomeria. Fra 1867 til 1918 var byen del av dobbelmonarkiet. Under østerriksk styre vokste byen kulturelt og økonomisk: På slutten av 1800-tallet fikk gatene fast dekke, det ble reist bygninger i flere etasjer, finansbedrifter ble etablert og enkelt fabrikker ble satt i drift. Anlegg av jernbane med forbindelse til Wien var vesentlig for utvikling av byen. Habsburgerne oppmuntret tyskere fra Rhin-området til å slå seg ned i Galicja.Hann, C. M., & Magocsi, P. R. (Eds.). (2005). Galicia: a multicultured land. University of Toronto Press.

På 1800-tallet ble byen et viktig sentrum for jødisk kultur. På slutten av 1800-tallet hadde byen 30.000 innbyggere hvorav halvparten jødiske, i 1931 var folketallet 72.000 hvorav en tredjedel jødiske. Befolkningen ellers var etnisk polske, etnisk ukrainske (rutenere), etnisk tyske, armenere og tsjekkere. 

Da dobbelmonarkiet gikk i oppløsning etter første verdenskrig var byen i flere måneder hovedstad i den kortvarige vest-ukrainske folkerepublikken. I 1919 var det trefninger mellom polakker og ukrainere her. Byen ble så del av Polen og hovedstad for Stanislawow-voivodskapet. 

 Andre verdenskrig 
I 1939 ble den i forbindelse med Molotov-Ribbentropp-avtalen erobret av sovjeterne og annektert som del av den ukrainske sovjetrepublikk. Mange ledende stillinger ble deretter overtatt personer fra andre deler av Sovjetunionen og det jødiske samfunnet i byen ble brutt opp. I 1940 ble en del jødiske flyktninger fra den tysk-okkuperte delen av Polen deportert østover til Sibir og Kasakhstan. 

Etter invasjonen av Sovjetunionen ble byen først besatt av ungarske styrker før tyske styrker overtok i juli 1941. Den tyske okkupanten etablerte en getto i byen. Byen hadde på dette tidspunktet 40.000 jødiske innbyggere inkludert flyktninger fra Polen, Karpatene og landsbyer i omlandet. Av disse ble 10.000 massakrert på en dag i oktober 1941; massakren skjedde inne på gravlunden. Nye massakrer fulgte i mars 1942 og byen ble erklært fri for jøder i februar 1943 med unntak av noen arbeidsleirer. Da byen ble frigjort av Den røde arme i juli 1944 var noen hundre jøder i live. Den jødiske gravlunden har siden forfalt og vært vanstelt. En minnesmerke angir fra sovjet-tiden angir at sovjetborgere ble massakrert på stedet. 

Det armenske samfunnet gikk for en stor del i oppløsning etter at Sovjetunionen tok kontrollen.Tichomirow, A. (2016). Armenians in Belarus Today and in the Past. Armenians in Post-Socialist Europe/ed. by K. Siekierski, S. Troebst.–Köln, 107-120. Böhlau Verlag. 

 Navn 
Fram til 1962 het byen Stanyslaviv (ukrainsk: Станиславів, russisk: Станислав, polsk: Stanisławów, tysk: Stanislau, jiddisch: סטאַניסלעװ – Stanislev). I 1962, ved byens 300-års jubileum. ble navnet endret til ære for den fremstående ukrainske forfatteren Ivan Franko.

 Klima 

 Bilder 

 Referanser 

 Noter 

 Eksterne lenker 


Kategori:Byer i det historiske Øst-Polen
Kategori:Byer i Ivano-Frankivsk oblast
Kategori:Galicia (Sentral-Europa)
Kategori:Bosetninger etablert i 1663
Kategori:1663 i Europa
Kategori:1660-årene i Polen-Litauen