Virveldyr

fisk
 firefotinger

Virveldyr, hvirveldyr eller vertebrater (Vertebrata) er en betegnelse på dyr med et indre skjelett med ryggvirvler. Gruppenavnet stammer fra det latinske begrepet vertebra og betyr ryggvirvel. Med sine mer enn  arter er gruppen den største blant ryggstrengdyrene. Den er også den dyregruppen som er best undersøkt, ikke minst fordi den omfatter oss selv. Sammenliknet med resten av dyreriket er virveldyr imidlertid en nokså liten gruppe, siden den kun utgjør cirka 5% av alle kjente arter, og kun en halv prosent av alle antatte arter.

 Egenskaper 
Virveldyr er kjennetegnet ved en rekke egenskaper som skiller dem fra de andre ryggstrengdyrene. Disse oppstod hos virveldyrenes stamfar, og er bevart i alle virveldyrarter i mer eller mindre uendret form.

 Hjernen og sanseapparatet ble forbedret i forhold til lansettfisk og sekkdyr. De delene av hjernen som allerede fantes fra før, kalles for- og mellomhjerne. Hos virveldyrene ble hjernen utvidet bakover med midthjernen, hjernebroen og det forlengete marg. Mellomhjernen ga opphav til linseøyne, som gjør det mulig å ikke bare skille mellom lyst og mørkt, men også å fokusere. Dessuten oppstod sidelinjeorganet, som bl.a. sanser bevegelse i vannet. Et avsnitt av sidelinjeorganet ble forskjøvet inn i hodet og danner der labyrinten, et kombinert hørsels-, statisk likevekts- og bevegelsesorgan.

 Et indre bruskskjelett beskyttet hodets sanseorganer, svelget og ryggstrengen. I tillegg hadde virveldyrenes stamfar beinplater i huden (et såkalt dermalskjelett) som utgjorde starten på skalletaket.

 Primært minst tre øyne; et på hver side fremme på neurokraniet, samt et såkalt panneøye eller pinealøye i midten, fremdeles synlig som et lysfølsomt organ blant flere arter innen alle virveldyrklasser med unntak av fugler og pattedyr hvor det uten unntak er modifisert til en kjertel kalt pinealkjertelen.

 Gjellene blir til åndedrettsorgan. Gjellene hadde oppstått allerede tidligere, i forfedrene til alle deuterostomiene. Den originale funksjonen var der å lede ut vannet som havnet i tarmen under næringsopptak. Hos lansettfisker, virveldyrenes nærmeste slektninger, fungerer gjellene fortsatt på denne måten og er nærmest som en sil for små, organisme partikler. Samtidig tjener lansettfiskens gjeller for å ta opp oksygen til blodet, slik som hos fisker. Gjelletarmen i virveldyrenes stamfar har derved gjennomgått et funksjonsskifte og mistet sin betydning som næringsfilter. Antall gjelleåpninger har også sunket. mens lansettfisken kan ha opptil 50 gjellespalter, har virveldyr syv eller færre.

 Kretsløpssystemet får et hjerte med forkammer (atrium), hjertekammer (ventriculum) og klaffer. Blodet inneholder røde blodlegemer.

 Ekskresjonsorganene (nefronene) fins ikke lenger fordelt i hele kroppen. Istedenfor ble de samlet i mer eller mindre veldefinerte nyrer, en på hver side av ryggraden, med hver sin urinleder.

 Inndeling 
Virveldyrene har tradisjonelt blitt regnes som en underrekke. Gruppen ble tidligere inndelt i sju eller åtte klasser.
 Overklasse Rundmunner (Agnatha)
 Klasse Niøyer (Cephalaspidomorphi)
 Klasse Slimåler (Pteraspidomorphi)
 Overklasse Kjevedyr (Gnathostomata)
 Klasse Bruskfisker (Chondrichthyes)
 Klasse Beinfisker (Osteichthyes)
 Klasse Amfibier (Amphibia)
 Klasse Krypdyr (Reptilia)
 Klasse Fugler (Aves)
 Klasse Pattedyr (Mammalia)

Her følger en oversikt over virveldyrenes delgrupper, gruppert etter slektskap:

 Virveldyr
 Slimåler (som faktisk mangler virvellegemer)
 Niøyer
 Kjevemunner
 Bruskfisker
 Helhodefisker
 Haier og skater
 Osteognathostomata («beinkjevemunner») eller Osteichthyes (Beinfisker)
 Sarcopterygii («Kjøttfinnefisk»)
 Kvastfinnefisker
 Lungefisker
 Landlevende virveldyr
 Amfibier
 Amniondyr
 Pattedyr
 Sauropsider (Krypdyr i vid forstand)
 Skilpadder
 Lepidosauria («skjelløgler»)
 Broøgler
 Skjellkrypdyr
 Archosauria («urøgler»)
 Krokodiller
 Fugler
 Strålefinnede fisker
 Bikirer
 Størfisker
 Ekte beinfisker
 Dynnfisken
 Pansergjedder
 Egentlige beinfisker

 Grupper 
Antallet beskrevne arter er ganske likt fordelt mellom fisk og firefotinger. Følgende liste viser antallet eksisterende arter som har blitt beskrevet innenfor hver klasse, slik det ble estimert i IUCNs rødliste (2014.3). Her deles imidlertid virveldyrene inn i ni klasser, noe som er en nyere måte å dele inn denne gruppen på.
 Virveldyrgupper Bilde Klasse Estimert antallarter beskrevet Gruppe-totaler Anamniotevirveldyrmanglerfosterhinneog måreproduserei vann kjeveløsevirveldyr fisker 140px  slimåler 32 900 140px niøyer kjevedevirveldyr 140px bruskfisker 140px  strålefinnefisker 140px kjøttfinnefisker firefotinger 140px amfibier 7 302 33 278 Amniotevirveldyrharfosterhinneog ertilpassetreproduksjonpå land 140px krypdyr 10 038 140px fugler 10 425 140px pattedyr 5 513 Antall beskrevne arter totalt 66 178

IUCN anslår at det er beskrevet cirka  nålevende virvelløse dyr, noe som betyr at virveldyr kun utgjør omkring 5% av verdens dyr.

 Etterkommertre 
Stamtre over fiskenes evolusjon. De fleste gruppene er utdødde (markert med et lite kors). Stamtreet er hentet fra Tree of Life Web Project.

 Referanser 
The World Conservation Union. 2014. IUCN Red List of Threatened Species, 2014.3. Summary Statistics for Globally Threatened Species. Table 1: Numbers of threatened species by major groups of organisms (1996–2014).

 Janvier, Philippe (1997): «Vertebrata. Animals with backbones»  i: The Tree of Life Web Project,

 Eksterne lenker 



Kategori:Zoologi