The Open Championship

The Open Championship, uoffisielt også kalt British Open, er det eldste av de fire store mesterskapene i golf. Hvert år arrangeres turneringen av en velrenommert golfklubb i Storbritannia, men den administreres imidlertid alltid av Royal & Ancient Golf Club of St. Andrews. Den spilles alltid på en linksbane.

The Open spilles i juli som årets siste major. Turneringen har hatt offisiell status på PGA-touren siden 1995, som betyr at pengepremiene inngår på PGA-tourens pengeliste. I tillegg har alle turneringene før denne datoen blitt klassifisert som seire på PGA-touren med tilbakevirkende kraft, og listen over spillere med flest seire er blitt justert tilsvarende. Europatouren har alltid anerkjent The Open som en offisiell turnering.

Historie
The Open ble avholdt første gang 17. oktober 1860 på Prestwick Golf Club i Skottland. Åpningsturneringen var begrenset til profesjonelle spillere, og trakk til seg åtte golfere som spilte tre runder på Prestwicks dengang 12-hullsbane på én enkelt dag. Willie Park sr. vant med 174 slag, og slo dermed favoritten Tom Morris sr. med to slag. Året etter ble mesterskapet åpnet for amatører, og åtte av dem deltok, i tillegg til 10 profesjonelle.

Opprinnelig var vinnerens trofé et rødt lærbelte med sølvspenne, kalt The Challenge Belt. Det var ingen pengepremie de tre første årene. I 1863 ble det etablert et premiefond på 10 pund, som ble delt mellom den andre, tredje og fjerde beste profesjonelle spilleren, mens vinneren fortsatt bare fikk beholdte beltet i et år. I 1864 vant Tom Morris sr. den første vinnerpotten på 6 pund. Mesterbeltet ble avskaffet i 1870 da Tom Morris jr. fikk beholde det etter å ha vunnet mesterskapet tre ganger på rad. Det ble deretter erstattet av dagens trofé, pokalen The Claret Jug.

Prestwick Golf Club administrerte The Open fra 1860 til 1870. I 1871 samtykket klubben i å organisere turneringen i samarbeid med R&A og The Honourable Company of Edinburgh Golfers. I 1892 ble den fordoblet i lengde fra 36 til 72 hull, det vil si fire runder med det som da var blitt standard 18 hull. Samme år nådde premiefondet 100 pund. På grunn av det økende antallet deltagere ble det i 1898 innført cut etter to runder. I 1920 ble ansvaret for mesterskapet overført i sin helhet til R&A.

De første vinnerne var alle skotske profesjonelle golfere, som på den tiden arbeidet som greenkeepere, køllemakere og caddies for å spe på de beskjedne gevinstene fra turneringer. The Open har alltid vært dominert av profesjonelle, og amatører har kun tatt seks seire, alle mellom 1890 og 1930. Den siste av disse var Bobby Jones' tredje seier i The Open, som del av hans grand slam. Jones var en av fire amerikanere som vant The Open mellom første og andre verdenskrig – den første var Walter Hagen i 1922. Disse amerikanerne samt den franske vinneren i 1907, Arnaud Massy, var de eneste vinnerne som ikke var fra Skottland eller England frem til 1939.

Den første vinneren etter andre verdenskrig var amerikaneren Sam Snead i 1946. I 1947 vant Fred Daly fra Nord-Irland. Mens det har vært mange skotske og engelske vinnere, er Daly fortsatt den eneste vinneren fra øya Irland, og ingen walisere har noensinne vunnet. Ellers var mesterskapet i etterkrigsårene dominert av vinnere fra det britiske Samveldet, da sydafrikaneren Bobby Locke og australieren Peter Thomson sammen vant ni av elleve mesterskap fra 1948 til 1958.

En annen sydafrikaner, Gary Player, ble mester i 1959. Dette markerte innledningen av en ny æra i golf dominert av «The Big Three» – Gary Player, Arnold Palmer og Jack Nicklaus. Palmer deltok for første gang i 1960 da han kom på andreplass etter den forholdsvis ukjente australieren Kel Nagle, men han vant de to neste årene. Selv om han langtfra var den første amerikaneren til å vinne The Open, var Palmer den første landsmannen som mange amerikanere så vinne turneringen på fjernsyn, og hans suksess beskrives ofte som årsaken til at amerikanske golfspillere etterhvert gjorde The Open til en fast turnering på kalenderen. Naturligvis bidro også utbredelsen av transatlantiske flyreiser.

Nicklaus' seire i The Open kom i 1966, 1970 og 1978. Totalsummen på tre seire er faktisk ikke spesielt bemerkelsesverdig – Nicklaus vant hver av golfens tre andre majors flere ganger. Nicklaus var imidlertid svært dominerende gjennom hele 1960- og 1970-tallet. Han endte blant de fem beste 16 ganger, inkludert 7 andreplasser. Han innehar rekordene for flest runder under par (61) og flest totalsummer under par (14). På Turnberry i 1977 var Nicklaus innblandet i en av de mest berømte matchene i golfens historie, da hans duell med Tom Watson pågikk helt til siste slag før Watson gikk seirende ut av kampen for andre gang.

Watson vant The Open fem ganger, flere enn noen annen har siden 1950, men hans siste seier i 1983 markerte slutten på en periode med amerikansk dominans. De neste 11 årene var det kun én amerikansk vinner, mens de andre kom fra Europa og Samveldet. De europeiske vinnerne i denne perioden – spanjolen Seve Ballesteros, skotten Sandy Lyle (den første skotske vinneren på over 50 år) og engelskmannen Nick Faldo – var også lederskikkelser blant gruppen av spillere som fikk overtaket på amerikanerne i Ryder Cup på denne tiden.

I 1995 fikk The Open plass på PGA-tourens offisielle kalender. John Dalys seier samme år, som var en stor overraskelse selv om han hadde vunnet en major før, innledet en ny periode med amerikansk dominans. Tiger Woods tok sin første seier i The Open i 2000. I 2002 ble alle seire i The Open før 1995 retroaktivt anerkjent som seire på PGA-touren.

Kvalifisering
Startfeltet i The Open består av 156 spillere. Det er tre måter å kvalifisere seg på. Omtrent to tredeler av feltet består av ledende spillere som er direktekvalifisert. Resten av feltet består av spillere som kvalifiserer seg gjennom Local Qualifying og International Qualifying.

Det er nesten 30 måter å direktekvalifisere seg på. De viktigste er:
De 50 beste på verdensrankingen i golf.
De 20 beste på pengelistene til PGA-touren og Europatouren forrige sesong. De fleste av disse spillerne er også blant de øverste på verdensrankingen.
Alle tidligere vinnere av The Open som ikke er eldre enn 65 år på turneringens siste spilledag.
Alle spillere som har vunnet en major i de fem foregående år.
De 10 beste spillerne i The Open foregående år.

De andre kategoriene for direktekvalifisering sikrer at alle de store tourene er representert, og at det er noen amatørspillere med.

Baner
Fra 1860 til 1870 ble The Open organisert av og spilt på Prestwick Golf Club. Siden 1872 har turneringen alltid blitt spilt på et antall baner på omgang. I begynnelsen var det tre baner i turnus, nemlig Prestwick, St. Andrews og Musselburgh. I 1893 ble Royal St. George's og Royal Liverpool Golf Club invitert til å bli med i turnusen. Siden har flere andre klubber blitt med, mens noen få er sløyfet.

Det er ti baner i den nåværende turnusen:
St. Andrews, Skottland (arrangert 29 ganger mellom 1873 og 2015)
Muirfield, Skottland (arr. 16 ganger mellom 1892 og 2013)
Royal St. George's, England (arr. 15 ganger mellom 1894 og 2021)
Royal Liverpool Golf Club, England (arr. 12 ganger mellom 1897 og 2014)
Royal Troon, Skottland (arr. 9 ganger mellom 1923 og 2016)
Royal Lytham & St. Annes, England (arr. 11 ganger mellom 1926 og 2012)
Carnoustie, Skottland (arr. 8 ganger mellom 1931 og 2018)
Royal Portrush, Nord-Irland (arr. 1951 og 2019)
Royal Birkdale, England (arr. 10 ganger mellom 1954 og 2017)
Turnberry, Skottland (arr. 4 ganger mellom 1977 og 2009)

Baner som ikke lenger er i turnus:
Prestwick Golf Club, Skottland (arrangert 24 ganger mellom 1860 og 1925)
Musselburgh, Skottland (arr. 6 ganger mellom 1874 og 1889)
Royal Cinque Ports, England (arr. 1909 og 1920)
Prince's Golf Club, England (arr. 1932)

Fremtidige mesterskap:
2025: Royal Portrush
2026: Royal Birkdale

Vinnere

År  Bane  Vinner  Nasjonalitet 2024   Royal Troon  Xander Schauffele     USA 2023  Royal Liverpool    Brian Harman      USA 2022   St. Andrews    Cameron Smith  Australia 2021  Royal St. George's  Collin Morikawa    USA 2020  Ingen turnering grunnet Covid-19 2019  Royal Portrush  Shane Lowry   Irland 2018   Carnoustie Francesco Molinari  Italia 2017   Royal Birkdale   Jordan Spieth  USA 2016  Royal Troon  Henrik Stenson  Sverige   2015  Royal St. George's  Zach Johnson   USA   2014  Royal Liverpool  Rory McIlroy  Nord-Irland 2013  Muirfield  Phil Mickelson  USA 2012  Royal Lytham & St. Annes  Ernie Els  Sør-Afrika   2011  Royal St. George's  Darren Clarke  Nord-Irland 2010  St. Andrews  Louis Oosthuizen  Sør-Afrika2009  Turnberry   Stewart Cink   USA2008  Royal Birkdale  Padraig Harrington  Irland2007  Carnoustie Padraig Harrington  Irland 2006  Royal Liverpool  Tiger Woods  USA 2005  St. Andrews  Tiger Woods  USA 2004  Royal Troon  Todd Hamilton  USA 2003  Royal St. George's  Ben Curtis  USA 2002  Muirfield  Ernie Els  Sør-Afrika 2001  Royal Lytham & St. Annes  David Duval  USA 2000  St. Andrews  Tiger Woods  USA 1999  Carnoustie  Paul Lawrie  Skottland 1998  Royal Birkdale  Mark O'Meara  USA 1997  Royal Troon  Justin Leonard  USA 1996  Royal Lytham & St. Annes  Tom Lehman  USA 1995  St. Andrews  John Daly  USA 1994  Turnberry  Nick Price  Zimbabwe 1993  Royal St. George's  Greg Norman  Australia 1992  Muirfield  Nick Faldo  England 1991  Royal Birkdale  Ian Baker-Finch  Australia 1990  St. Andrews  Nick Faldo  England 1989  Royal Troon  Mark Calcavecchia  USA 1988  Royal Lytham & St. Annes  Seve Ballesteros  Spania 1987  Muirfield  Nick Faldo  England 1986  Turnberry  Greg Norman  Australia 1985  Royal St. George's  Sandy Lyle  Skottland 1984  St. Andrews  Seve Ballesteros  Spania 1983  Royal Birkdale  Tom Watson  USA 1982  Royal Troon  Tom Watson  USA 1981  Royal St. George's  Bill Rogers  USA 1980  Muirfield  Tom Watson  USA 1979  Royal Lytham & St. Annes  Seve Ballesteros  Spania 1978  St. Andrews  Jack Nicklaus  USA 1977  Turnberry  Tom Watson  USA 1976  Royal Birkdale  Johnny Miller  USA 1975  Carnoustie  Tom Watson  USA 1974  Royal Lytham & St. Annes  Gary Player  Syd-Afrika 1973  Royal Troon  Tom Weiskopf  USA 1972  Muirfield  Lee Trevino  USA 1971  Royal Birkdale  Lee Trevino  USA 1970  St. Andrews  Jack Nicklaus  USA 1969  Royal Lytham & St. Annes  Tony Jacklin  England 1968  Carnoustie  Gary Player  Syd-Afrika 1967  Royal Liverpool  Roberto DeVicenzo  Argentina 1966  Muirfield  Jack Nicklaus  USA 1965  Royal Birkdale  Peter Thomson  Australia 1964  St. Andrews  Tony Lema  USA 1963  Royal Lytham & St. Annes  Bob Charles  New Zealand 1962  Royal Troon  Arnold Palmer  USA 1961  Royal Birkdale  Arnold Palmer  USA 1960  St. Andrews  Kel Nagle  Australia 1959  Muirfield  Gary Player  Syd-Afrika 1958  Royal Lytham & St. Annes  Peter Thomson  Australia 1957  St. Andrews  Bobby Locke  Syd-Afrika 1956  Royal Liverpool  Peter Thomson  Australia 1955  St. Andrews  Peter Thomson  Australia 1954  Royal Birkdale  Peter Thomson  Australia 1953  Carnoustie  Ben Hogan  USA 1952  Royal Lytham & St. Annes  Bobby Locke  Syd-Afrika 1951  Royal Portrush  Max Faulkner  England 1950  Royal Troon  Bobby Locke  Syd-Afrika 1949  Royal St. George's  Bobby Locke  Syd-Afrika 1948  Muirfield  Henry Cotton  England 1947  Royal Liverpool  Fred Daly  Nord-Irland 1946  St. Andrews  Sam Snead  USA Ingen mesterskap 1940–1945 på grunn av andre verdenskrigÅr  Bane  Vinner  Nasjonalitet 1939  St. Andrews  Richard Burton  England 1938  Royal St. George's  Reg Whitcombe  England 1937  Carnoustie  Henry Cotton  England 1936  Royal Liverpool  Alf Padgham  England 1935  Muirfield  Alf Perry  England 1934  Royal St. George's  Henry Cotton  England 1933  St. Andrews  Denny Shute  USA 1932  Prince's  Gene Sarazen  USA 1931  Carnoustie  Tommy Armour  USA 1930  Royal Liverpool  Bobby Jones (A)  USA 1929  Muirfield  Walter Hagen  USA 1928  Royal St. George's  Walter Hagen  USA 1927  St. Andrews  Bobby Jones (A)  USA 1926  Royal Lytham & St. Annes  Bobby Jones (A)  USA 1925  Prestwick  Jim Barnes  USA 1924  Royal Liverpool  Walter Hagen  USA 1923  Royal Troon  Arthur Havers  England 1922  Royal St. George's  Walter Hagen  USA 1921  St. Andrews  Jock Hutchison  USA 1920  Royal Cinque Ports  George Duncan  Skottland Ingen mesterskap 1915–1919 på grunn av første verdenskrig 1914  Prestwick  Harry Vardon  England 1913  Royal Liverpool  John Henry Taylor  England 1912  Muirfield  Edward Ray  England 1911  Royal St. George's  Harry Vardon  England 1910  St. Andrews  James Braid  Skottland 1909  Royal Cinque Ports  John Henry Taylor  England 1908  Prestwick  James Braid  Skottland 1907  Royal Liverpool  Arnaud Massy  Frankrike 1906  Muirfield  James Braid  Skottland 1905  St. Andrews  James Braid  Skottland 1904  Royal St. George's  Jack White  Skottland 1903  Prestwick  Harry Vardon  England 1902  Royal Liverpool  Sandy Herd  Skottland 1901  Muirfield  James Braid  Skottland 1900  St. Andrews  John Henry Taylor  England 1899  Royal St. George's  Harry Vardon  England 1898  Prestwick  Harry Vardon  England 1897  Royal Liverpool  Harold Hilton (A)  England 1896  Muirfield  Harry Vardon  England 1895  St. Andrews  John Henry Taylor  England 1894  Royal St. George's  John Henry Taylor  England 1893  Prestwick  William Auchterlonie  Skottland 1892  Muirfield  Harold Hilton (A)  England 1891  St. Andrews  Hugh Kirkaldy  Skottland 1890  Prestwick  John Ball jr. (A)  England 1889  Musselburgh  Willie Park jr.  Skottland 1888  St. Andrews  Jack Burns  Skottland 1887  Prestwick  Willie Park jr.  Skottland 1886  Musselburgh  David Brown  Skottland 1885  St. Andrews  Bob Martin  Skottland 1884  Prestwick  Jack Simpson  Skottland 1883  Musselburgh  Willie Ferrie  Skottland 1882  St. Andrews  Bob Ferguson  Skottland 1881  Prestwick  Bob Ferguson  Skottland 1880  Musselburgh  Bob Ferguson  Skottland 1879  St. Andrews  Jamie Anderson  Skottland 1878  Prestwick  Jamie Anderson  Skottland 1877  Musselburgh  Jamie Anderson  Skottland 1876  St. Andrews  Bob Martin  Skottland 1875  Prestwick  Willie Park sr.  Skottland 1874  Musselburgh  Mungo Park  Skottland 1873  St. Andrews  Tom Kidd  Skottland 1872  Prestwick  Tom Morris jr.  Skottland 1871  Ingen turnering 1870  Prestwick  Tom Morris jr.  Skottland 1869  Prestwick  Tom Morris jr.  Skottland 1868  Prestwick  Tom Morris jr.  Skottland 1867  Prestwick  Tom Morris sr.  Skottland 1866  Prestwick  Willie Park sr.  Skottland 1865  Prestwick  Andrew Strath  Skottland 1864  Prestwick  Tom Morris sr.  Skottland 1863  Prestwick  Willie Park sr.  Skottland 1862  Prestwick  Tom Morris sr.  Skottland 1861  Prestwick  Tom Morris sr.  Skottland 1860  Prestwick  Willie Park sr.  Skottland

Rekorder og statistikk
Eldste vinner: Tom Morris sr. (46 år, 99 dager), 1867
Yngste vinner: Tom Morris jr. (17 år, 160 dager), 1868
Flest seire: 6, Harry Vardon (1896, 1898, 1899, 1903, 1911, 1914)
Laveste absolutte 72-hullsscore: 264, Henrik Stenson (68-65-68-63), 2016 (Royal Troon)
Laveste 72-hullsscore i forhold til par: -20, Henrik Stenson (68-65-68-63), 2016 (Royal Troon)

Spillere som har vunnet flere ganger

 Spiller  SeireHarry Vardon6Peter Thomson5James Braid5John Henry Taylor5Tom Watson5Walter Hagen4Tom Morris sr.4Tom Morris jr.4Bobby Locke4 Spiller  SeireWillie Park sr.3Jamie Anderson3Bob Ferguson3Bobby Jones3Henry Cotton3Gary Player3Jack Nicklaus3Nick Faldo3Seve Ballesteros3 Spiller  SeireTiger Woods3Harold Hilton2Willie Park jr.2Arnold Palmer2Lee Trevino2Greg Norman2Ernie Els2Padraig Harrington2

Se også
 Liste over golfspillere med flest major-seire

Eksterne lenker

 Profil på PGATOUR.com 

Kategori:The Open Championship
Kategori:Sport i 1860
Kategori:Repeterende arrangementer etablert i 1860