Philipp von Lenard

Philipp Eduard Anton von Lenard (født 7. juni 1862 i Pressburg (Bratislava) i Kongedømmet Ungarn, død 20. mai 1947 i Messelhausen i Tyskland) var en tysk fysiker, som leverte fremragende bidrag innen atomfysikken og forskningen på kondensert materie. Han fikk Nobelprisen i fysikk i 1905. Lenard er også husket som en sterk nasjonalsosialist, som avviste engelsk fysikk, fordi han mente de hadde stjålet sine ideer fra Tyskland.

 Liv og virke 
 Bakgrunn 
Lenard var sønn av en vinhandler fra Tirol. Familien fikk arvelig adelstittel i 1722, skjønt fra utgangen av 1800-tallet sluttet etterhvert etterkommerne å benytte den.

Lenard gikk på det kongelige ungarske gymnasium i Pressburg, hvor han ble undervist på ungarsk. I sin ungdom var han ungarsk nasjonalist. Han skrev navnet sitt for det meste som Fülöp Lenard eller Lenardi. 

Han studerte fra 1880 først naturvitenskap i Budapest og Wien og begynte så å arbeide i farens vinforretning i Pressburg vor. I 1883 fortsatte han studiene i Heidelberg under Georg Hermann Quincke og Robert Bunsen. Han hadde også et studiesemester hos Hermann von Helmholtz i Berlin.

 Fysiker 
Lenard ble i 1886 doktor ved universitetet i Heidelberg, i 1893 dosent i Bonn, i 1894 professor i fysikk ved universitetet i Breslau (Wrocław) og i 1895 ved Den tekniske høyskolen i Aachen. Han ble i 1896 professor i teoretisk fysikk ved universitetet i Heidelberg, i 1898 i eksperimentell fysikk i Kiel og i 1905 i Heidelberg.

Lenard mottok Nobelprisen i fysikk i 1905 for sine arbeider om katodestråler. Vitenskapelig er han mest husket for sine eksperimentelle arbeider om fotoelektrisk effekt. Han var den første som benyttet spiraler av vismut for å måle  styrken av magnetiske felt.

Lenard anså at den moderne fysikk måtte være feilaktig, ettersom den var abstrakt og stred mot fornuften. Sammen med Johannes Stark rettet han i begynnelsen av 1920-tallet kritikk mot relativitetsteorien, kombinert med antisemittiske angrep mot Albert Einstein. 

Lenard var i 1922 den første erkjente vitenskapsmann som åpent solidariserte seg med NSDAP og Adolf Hitler. Partimedlem ble han først i 1937. 

Antirelativismen fikk stadig færre tilhengere med årene, men Lenard og Stark nådde nye ledende stillinger etter nazistenes maktovertakelse på 1930-tallet. Det fysikalske institutt ved universitetet i Heidelberg fikk i 1935 det nye navn Philipp-Lenard-Institut. Han utgav en lærebok i Deutsche Physik (4 deler, 1936, «tysk fysikk»), der han fremholdt at anlegg for vitenskap fulgte med rasen, og at ariere var de best egnede, mens relativitetsteorien og kvantemekanikken ble avfeid som «jødisk fysikk». Bokens tittel har også fått betegne hele bevegelsen av fysikere i Nazityskland som under disse årene sluttet seg til disse synspunkter. Denne «tyske fysikk» tapte imidlertid innflytelse etter at et antall tyske forskere hadde vært forsamlet til overlegninger i München i november  1940, og blitt enige om at relativitetsteorien er en nødvendig del av fysikken.

 Referanser 

 Litteratur 






 Eksterne lenker 

 «On Cathode Rays», Lenards Nobelforelesning (pdf)

Kategori:Personer fra Bratislava
Kategori:Tyske fysikere
Kategori:Nobelprisvinnere (fysikk)
Kategori:Tyskere fra andre verdenskrig
Kategori:Personer tilknyttet det tredje rike
Kategori:Medlemmer av NSDAP (innmeldt 1933–1945)