Václav Havel

Václav Havel (1936–2011) var en tsjekkisk dramatiker, essayist, menneskerettsaktivist, dissident, samvittighetsfange og politiker. Han ble som følge av Fløyelsrevolusjonen utpekt som den første president i Tsjekkoslovakia etter kommunismens fall. På grunn av landets deling ble han den niende og siste presidenten i Tsjekkoslovakia og den første presidenten i Den tsjekkiske republikk. Havel ledet landet i overgangen til demokrati og markedsøkonomi, og fra Warzawapaktmedlemskap til NATO-medlemskap. 

Havel var talsmann for borgerrettsbevegelsen Charta 77. Han ble fengslet sammen med fem andre den 25. mai 1979 og satt i varetektsfengslet Ruznye nær Praha. Den 23. oktober 1979 dømte byretten i Praha Havel til fire og et halvt års frihetsberøvelse. Han ble deretter satt til tvangsarbeid i stålverkene i arbeidsleiren Hermanice nær Ostrava. I juli 1981 ble han overført til fengselet Bory nær Plzeň, der han var frem til han ble løslatt av helsemessige grunner i januar 1983.

 Biografi  
Havel ble født den 5. oktober 1936 i Praha og vokste opp i en rik og intellektuell familie. Havels onkel var eier av boligkomplekset Barrandov terrasse og Barrandov filmstudio i Sør-Praha. Havels morfar var ambassadør og journalist. På grunn av sin overklassebakgrunn tillot kommunistregimet ikke Havel å studere etter at han fullførte skolegangen i 1951. På begynnelsen av 50-tallet var han i fire år lærling i et kjemisk laboratorium. Samtidig som han var laboratorieassistent på dagtid tok han videregående utdanning som kveldsskole, og fikk artium i 1954. Av politiske grunner fikk han ikke tillatelse til å studere humaniora-fag, og han begynte derfor studier på fakultet for økonomifag på det tsjekkiske tekniske universitet i Praha, hvor han imidlertid sluttet etter to år. 

I 1964 giftet han seg til sin mors store misnøye med arbeiderklassekvinnen Olga Šplíchalová; dette ekteskapet sluttet ved hennes død i 1996. Den 4. januar 1997 ble han gift med den tsjekkiske skuespilleren Dagmar Veskrnová; hun ble hans enke.

 Tidlig teaterkarriere 
Etter militærtjenesten fra 1957 til 1959 jobbet Havel på avantgardeteateret Divadlo Na zábradlí («På gelenderet») samtidig som han tok brevkurs i drama på musikkakademiet i Praha. Hans første hele teaterstykke, bortsett fra enkelte korte skuespill og vaudevilleoppsettinger, var Havefesten (Zahradní slavnost) fra 1963. Stykket fikk internasjonal oppmerksomhet og ble i 1965 etterfulgt av Sirkulæret (Vyrozumění), et av hans mest kjente stykker. I 1968 ble Sirkulæret også satt opp i New York, noe som gav han anerkjennelse i USA. I 1968 ble oppføring av Havels teaterstykker forbudt i hjemlandet og han fikk utreiseforbud mot å reise til utenlandske oppsetninger av egne teaterstykker.

 Dissident  
miniatyr|Havel i Praha under Fløyelsrevolusjonen i 1989
I løpet av den første uka av Warszawapaktens invasjon av Tsjekkoslovakia i 1968 var Havel radiokommentator i en fri radiostasjon i Liberec. Etter at oppstanden var nedslått i 1968 ble hans stykker forbudt oppført. Dette la ikke noen demper på Havels politiske aktivitet. Han ble tvunget til å jobbe i Trutnov-bryggeriet, noe han senere skildret i stykket Audiensen. Dette stykket, sammen med de to andre Vaněk-stykkene (oppkalt etter figuren Ferdinand Vaněk som forekommer i alle tre, og som trolig representerer Havels egne meninger), ble stensilert opp og illegalt distribuert (såkalt samizdat) noe som bidro til å befeste Havels omdømme som en ledende dissident og systemkritiker. På ettårsdagen for Praha-våren den 21. august 1969 var Havel en av dissidentene som undertegnet et tipunkts opprop mot undertrykking og den sovjetiske okkupasjonen. I 1972 signerte han et nytt opprop for å frigi politiske fanger. 

I 1976 begynte myndighetene å forfølge band som spilte «dekadent» vestlig rockmusikk. Som en motreaksjon til fengslingen og tvangsinnleggingen i psykiatrisk klinikk av medlemmene av det tsjekkiske psykedeliabandet The Plastic People of the Universe var Havel initiativtaker til manifestet Charta 77. Han grunnla dessuten en komite for forsvar av politisk forfulgte i 1979. Hans politiske aktivitet førte til flere fengselsopphold, hvorav det lengste varte i fire år. I periodene han var på frifot var han underlagt konstant overvåkning og regelmessige forhør. Fengselsoppholdet fra juni 1979 til 1984 ble skildret i den senere utgitte brevsamlingen Brev til Olga (som var hans første kone). Han er også kjent for sine essay, særlig for post-totalitarisme et begrep han skapte for å beskrive et samfunn der befolkningen var vant til å leve i en løgn. Havel forble en  tilhenger av ikke-voldelige metoder for motarbeidelse av undertrykkende regimer. I 1989 var han en fremtredende leder under den såkalte fløyelsrevolusjonen, den ublodige revolusjonen der det Moskva-støttede kommunistregimet falt.

 President  
miniatyr|President Havel i USA sammen med Bill Clinton og Michal Kováč, Slovakias president
Den 29. desember 1989 ble han enstemmig valgt til president etter en avstemning i nasjonalforsamlingen. Landets første frie valg i 1990 gav Havel fornyet tillit som president. En av hans første embetshandlinger var å utstede amnesti til fanger som var fengslet under kommunistregimet. På tross av økende politiske spenninger mellom tsjekkere og slovaker ønsket Havel å holde Tsjekkoslovakia samlet. Den 3. juli 1992 gjenvalgte ikke det føderale parlamentet Havel til president på tross av at han var eneste kandidat som stilte. Det største partiet, Borgerdemokratene, tilkjennegav at de ikke støttet noen annen kandidat. Etter at Slovakia utferdiget en uavhengighetserklæring, gikk Havel av som president med begrunnelsen at han ikke ville lede landets oppdeling. 

Da Den tsjekkiske republikk ble opprettet stilte han som kandidat til presidentvalget 26. januar 1993 og vant. Presidentembetet i Tsjekkia hadde mindre utøvende makt enn det presidentembetet i Tsjekkoslovakia hadde. På tross av at han ble regnet som en populær president i hjemlandet, var hans popularitet regnet som enda høyere i utlandet. Hans venn Ivan Medek ble utnevnt til direktør for kontoret til republikkens president (kansler). (cs) PRECLÍK, Vratislav. Masaryk a legie (Masaryk and legions), váz. kniha book, 219 pages, first issue - vydalo nakladatelství Paris Karviná, Žižkova 2379 (734 01 Karviná-Mizerov, CZ) ve spolupráci s Masarykovým demokratickým hnutím (In association wiith the Masaryk democratic movement, Prague), 2019, ISBN 978-80-87173-47-3, str. 24-25, s. 151, s. 157, s. 169, s. 184, s. 185

Havel fikk kritikk for at amnestiet han hadde utstedt på grunn av egne erfaringer og mistro til at det forrige regimet hadde vært i stand til å gi rettferdige dommer var en av årsakene til en kriminalitetsbølge. 

Ifølge et intervju med Karel Hvížďala så Havel på oppløsningen av Warszawapakten som sin viktigste presidentgjerning. Det tok to år fra Fløyelsrevolusjonen til de siste troppene fra det tidligere Sovjet var ute. Havel var tilhenger av at Tsjekkia skulle gå inn i NATO. 

Havel-familien fikk på 1990-tallet tilbakeført en rekke eiendommer som var utbygd og eid av Václav Havels bestefar, men dette medførte også søksmål mellom Havel og hans svigerinne. 

I desember 1996 ble den kjederøykende Havel diagnostisert med lungekreft. Han fikk tilbakefall to år senere, og han kuttet senere ut røykinga. I 1996 døde hans kone Olga av kreft. 

Havel ble gjenvalgt som president i 1998. Han forlot presidentembetet den 28. februar 2003, og hans politiske motstander, Václav Klaus, overtok.

 Etter presidenttiden 
miniatyr|venstre|Lys og blomster etterlatt av sørgende utenfor Havels bolig i Praha etter hans død
I 1996, da han fortsatt var president, tok Havel, sammen med Elie Wiesel og Yohei Sasakawa, initiativet til konferansen Forum 2000 i Praha.«About Foundation» , Forum 2000 Foundation, nettsted for stiftelsen som arrangerer konferansen.  Konferansen ble avholdt første gang i 1997 og ble siden et årlig arrangement, som tar opp grunnleggende spørsmål for menneskeheten og som søker å finne løsninger for å unngå konflikt.  

Havel var i 2005  Kluge Chair for Modern Culture ved John W. Kluge Center i Library of Congress i USA.«Vaclav Havel: The Emperor Has No Clothes», Library of Congress. Han arbeidet der med menneskerettighetsspørsmål. I november og desember 2006 var han residerende kunstner ved Columbia University i New York.«Havel at Columbia», Columbia University. I forbindelse med oppholdet belyste ulike arrangementer Havels liv og arbeid. Blant arrangementene var en offentlig samtale med Bill Clinton, samt en serie oppsetninger av Havels teaterstykker.«About the festival» , Untitled Theater Company No. 61. 

I 2008 undertegnet Havel Paraha-erklæringen om europeisk samvittighet og kommunisme, som tok initiativ til Den europeiske minnedag for ofre for stalinisme og nazisme. Han ble i 2008 utnevnt til medlem av organisasjonen European Council on Tolerance and Reconciliation, som fremmer toleranse og bekjemper  antisemittisme, rasisme og fremmedfrykt i Europa.European Council on Tolerance and Reconciliation . Havel var medlem i det internasjonale rådet for Human Rights Foundation.«International Council» , Human Rights Foundation. Han var også medlem av det internasjonale rådet i Victims of Communism Memorial Foundation, opprettet av Kongressen i USA.«International Advisory Council»  , Victims of Communism Memorial Foundation .

I mai 2007 ble Havels memoarer fra tiden som president oversatt til engelsk og utgitt som To the Castle and Back (ikke oversatt til norsk). I november 2007 publiserte Havel sitt første teaterstykke på atten år, femakteren Odcházení, som hadde verdenspremiere i 2008 i Praha. Andre nye arbeider er Pět Tet og The Pig, or Václav Havel's Hunt for a Pig. 

Da han døde 18. desember 2011 i Vlčice, ble han hyllet av statsledere over hele verden som «en stor europeer»,«Tributes for 'great European' Vaclav Havel», BBC News, 18. desember 2011. og en av de viktigste skikkelsene i europeisk historie, ved siden av menn som Willy Brandt og Lech Wałęsa.«– Havel var en ruvende europeer», nrk.no, 18. desember 2011.

 Utmerkelser 
Havel mottok en rekke ordener, priser og utmerkelser for sitt kunstneriske og politiske virke.

 Statlige ordener og utmerkelser 
Havel mottok disse statlige ordener og utmerkelser:State Awards, Vaclav Havel Library.Václav Havel Orders and Decorations, utstillingskatalog av Tomas Kleisner. 

 1990 Storkors av den franske Æreslegionen
 1990 Storkorskjede av den brasilianske Sydkorsordenen
 1990 Den portugisiske Frihetsordenen
 1993 Den polske Den hvite ørns orden
 1993 Republikken Slovenias frihetsorden i gull
 1995 Storkorskjede av Den spanske Isabella den katolskes orden
 1996 Storkorsridder av den britiske Badets orden
 1996 Kjedet av den estiske Terra Mariana-korsets orden
 1996 Den brasilianske Rio Branco-ordenen
 1996 Kjede av den argentinske Frigjøreren San Martins orden 1996 Republikkens medalje, Uruguay
 1997 Den jordanske Al-Hussein bin Ali-ordenen
 1999 1. klasse med kjede av den latviske Trestjerneordenen
 1999 Storkors av den litauiske Vytautas den stores orden
 2000 Storkors i særklasse av Forbundsrepublikken Tysklands fortjenstorden
 2000 Republikken Tyrkias nasjonaldekorasjon
 2001 Storkors med kjede av Republikken Ungarns fortjenstorden
 2002 Storkors med kjede av Republikken Italias fortjenstorden
 2003 Storkors av den slovakiske Det hvite dobbeltkorsets orden 2003 Presidentens frihetsmedalje, USA
 2003 Gandhis fredspris
 2003 Den tsjekkiske Den hvite løves orden
 2003 Den tsjekkiske T. G. Masaryks orden
 2004 Æresfølgesvenn av Canadaordenen
 2004 Den taiwanske Den strålende stjernes orden
 2005 Det østerrikske ærestegnet for vitenskap og kunst
 2006 Den ukrainske Jaroslav den vises orden
 2011 Den georgiske Sankt Georgs seiersordenThe President of Georgia decorated Vaclav Havel with the Victory Order of Saint George, Georgias president, 10. oktober 2011.
 Kommandør av den franske Ordenen for kunst og litteratur

 Æresdoktorgrader 
Havel ble utnevnt til æresdoktor ved følgende universiteter og utdanningsinstitusjoner:Honorary Doctorates, Vaclav Havel Library.

 1982 York University, Toronto, Canada
 1982 Le Mirail-universitetet, Toulouse, Frankrike
 1990 Columbia University, New York, USA
 1990 Det hebraiske universitetet i Jerusalem, Israel
 1990 Universitetet i Bayreuth, Tyskland
 1990 Palacký-universitetet, Olomouc, Tsjekkoslovakia
 1990 Karlsuniversitetet, Praha, Tsjekkoslovakia
 1990 Comenius-universitetet, Bratislava, Tsjekkoslovakia
 1990 Lawrence University, Wisconsin, USA
 1991 Det frie universitetet i Brussel, Belgia
 1991 Universität St. Gallen, Sveits
 1991 Lehigh University, Pennsylvania, USA
 1991 New York University, New York, USA
 1992 Universitetet i Wrocław, Polen
 1994 Chulalongkornuniversitetet, Bangkok, Thailand
 1994 Universitetet i București, Romania
 1995 Masaryk-universitetet, Brno, Tsjekkia 1995 Victoria University of Wellington, New Zealand
 1995 Harvard University, Massachusetts, USA
 1995 Technische Universität Dresden, Tyskland
 1995 University of New South Wales, Sydney, Australia
 1996 Universitetet i Vilnius, Litauen
 1996 Trinity College, Dublin, Irland
 1996 Universitetet i Rio de Janeiro, Brasil
 1996 Akademie múzických umění v Praze, Tsjekkia
 1997 Bar-Ilan-universitetet, Ramat Gan, Israel
 1997 Taras Sjevtsjenko-universitetet i Kyiv, Ukraina
 1997 University of Jordan, Amman, Jordan
 1998 University of Glasgow, Storbritannia
 1998 University of Oxford, Storbritannia
 1998 University of Pretoria, Sør-Afrika
 1999 University of St. Thomas og Macalester College, Minnesota, USA
 1999 University of Manitoba, Winnipeg, Canada 1999 Universitetet i Latvia, Riga, Latvia
 2000 University of Michigan, Ann Arbor, USA 
 2000 Bilkent-universitetet, Ankara, Turkey
 2001 Janáčkova akademie múzických umění v Brně, Brno, Tsjekkia
 2002 University of Malta, Valletta, Malta
 2002 Universitetet i Lleida, Spain
 2004 Long Island University, New York, USA
 2004 Universitetet i Warszawa, Polaen
 2004 National Chengchi University, Taipei, Taiwan
 2005 Thunderbird School of Global Management, Phoenix, USA
 2006 Universitetet i Haifa, Israel
 2006 Western Michigan University, USA
 2006 Akademiet for utøvende kunst, Bratislava, Slovakia
 2007 Universitetet i Udine, Italia
 2007 Université de Liège, Belgia
 2009 Institut d'études politiques de Paris, Frankrike
 2010 Universitetet i Tirana, Albania

 Priser (utvalg) 
Et utvalg av priser, medaljer og andre utmerkelser Havel ble tildelt omfatter:Ceny a medaile, Vaclav Havel Library.

 1968 Den østerrikske statspris for europeisk litteratur
 1968 OBIE Award for beste utenlandske skuespill
 1970 OBIE Award
 1981 Plaisir du théâtre
 1984 OBIE Award
 1986 Erasmusprisen
 1989 De tyske bokhandleres fredspris
 1989 Olof Palme-prisen
 1989 Karl Renner-prisen
 1990 Louise Weiss-prisen
 1990 UNESCOs pris for menneskerettighetsutdanning
 1990 Europarådets medalje
 1990 Beyond War Award
 1990 Four Freedoms Award
 1990 Den liberale internasjonales pris
 1990 Gullmedalje fra Confédération internationale des sociétés d'auteurs et compositeurs 1990 Den internasjonale Simón Bolívar-prisen, UNESCO
 1990 Gottlieb Duttweiler-prisen
 1991 UCLAs gullmedalje
 1991 Frihetsprisen fra Freedom House
 1991 Sonningprisen
 1991 KarlsprisenKarlsprisens internettside  besøkt 28. juni 2014
 1991 Raoul Wallenberg-prisen
 1991 Presidentens gullmedalje fra B'nai B'rith
 1993 Presidentens medalje fra George Washington University
 1993 Adolph Bentinck-prisen
 1993 Theodor Heuss-prisen
 1994 Indira Gandhi-prisen
 1995 Catalonias internasjonale pris
 1995 Georg av Podebrady-medaljen
 1996 Yitzhak Rabins minnemedalje 
 1996 Det latinamerikanske parlaments minnemedalje 1996 Æresmedalje, Brasils litteraturakademi
 1997 Prix mondial Cino Del Duca
 1997 J. William Fulbright Prize for International Understanding
 1997 Fyrsten av Asturias' pris for kommunikasjon og humaniora
 1997 Karen Blixen-medaljen
 1998 Westfälischer Friedenspreis
 1998 Compostelagruppens pris
 1999 Central European Universitys Open Society Prize
 2001 Den baskiske regjerings utmerkelse Lagun Onari
 2003 Amnesty Internationals utmerkelse Ambassador of Conscience
 2003 Deutscher Nationalpreis
 2004 Seouls' fredspris
 2006 Byen Regensburgs Brückenpreis 
 2006 First Freedom Award, Council of America's First Freedom

 Norske oppsetninger av Havel  

 Sirkulæret  premiere på Nationaltheatret 25. februar 1969
 Sirkulæret  Oppført av Fjernsynsteatret 17. oktober 1972
 Vernissage / Innvielsesfesten oppført av Fjernsynsteatret 23. august 1977 med spilletittel Innvielse
 Audiensen  tekst bearbeidet av Klaus Hagerup. oppsatt på Trøndelag teater 1980
 Protest oppført på Nationaltheatret sesongen 1980-81, instruktør Pål Løkkeberg 
 Protest: en enakter oppført av Fjernsynsteatret 6. oktober 1981
 Audiensen oppført av Fjernsynsteatret 29. september 1981
 Largo Desolato: (et spill i syv bilder) oversatt av Milada Blekastad, oppført på Nationaltheatret sesongen 1985-86, instruktør Hilde Andersen

 Fotnoter 

 Referanser 

 Eksterne lenker 




  Sommertanker Václav Havel norsk oversettelse, noter og etterord ved Terje B. Englund 1992 ISBN 8205205930
  Forsøk på å leve i sannhet: essays og taler, 1977-1990 innledet og oversatt av Milada Blekastad  ISBN 8205190887
  nrk.no – Havel var en ruvende europeer intervju med Arnt Stefansen om Havel 18.12.2011

Kategori:Tsjekkoslovakias presidenter
Kategori:Tsjekkiske dissidenter
Kategori:Tsjekkiske filosofer
Kategori:Tsjekkias presidenter
Kategori:Æreslegionen
Kategori:Forbundsrepublikken Tysklands fortjenstorden
Kategori:Order of Canada
Kategori:Den hvite ørns orden
Kategori:Order of the Bath
Kategori:Presidentens Frihetsmedalje
Kategori:Karlsprisen
Kategori:Mottakere av Olof Palme-prisen
Kategori:Franz Kafka-prisen
Kategori:Terra Mariana-korsets orden
Kategori:Personer fra Praha
Kategori:Vinnere av Seouls fredspris
Kategori:Mottakere av den internasjonale Simón Bolívar-prisen
Kategori:Mottakere av frihetsprisen (Four Freedoms Award)
Kategori:Grønne tenkere
Kategori:Miljøfilosofer