Ingeborg Bachmann

Ingeborg Bachmann (1926–1973) var en østerriksk forfatter som regnes blant 1900-tallets betydelige tyskspråklige lyrikere og prosaforfattere. 

 Liv og virke 
Ingeborg Bachmann var rektoren Mathias Bachmann og Olga Haas' førstefødte. Allerede fra ung alder skrev hun musikk og dikt, og hadde opprinnelig til hensikt å slå inn på en løpebane som musiker. 

Bachmann studerte filosofi, psykologi, germanistikk og rettsvitenskap ved universitetene i Innsbruck, Graz og Wien, og avsluttet studiene med å ta doktorgraden på den kritiske mottakelsen av eksistensialfilosofien til den tyske filosofen Martin Heidegger. På slutten av 1940-årene hadde hun et kjærlighetsforhold med den langt eldre essayisten og litteraturkritikeren Hans Weigel.Du bist Wüste und Meer Der Spiegel 32/2008

Novellen Die Fähre (= Fergen), som sto på trykk i Kärntner Illustrierte i 1946, er Bachmanns første publikasjon.Kärntner Illustrierte: Abb. 4: Die erste Veröffentlichung von Ingeborg Bachmann, die Kurzerzählung: «Die Fähre» I studieårene ble hun kjent med Paul Celan, Ilse Aichinger og Klaus Demus.

I 1946 hadde hun sin første høytlesing i Gruppe 47 og foretok den første reisen til Italia. For diktsamlingen Die gestundete Zeit fikk hun i 1953 Gruppe 47s litteraturpris. Fra sensommeren samme år bodde hun i Italia: Ischia, Napoli og til slutt Roma. 

I august 1954 ble hun hovedoppslag i det tyske ukebladet Der Spiegel og ble med ett kjent for et bredere publikum.[http://www.spiegel.de/spiegel/print/d-21111927.html GEDICHTE AUS DEM DEUTSCHEN GHETTO], Spiegel 34/1954Stenogramm der Zeit, Der Spiegel 34/1954

De følgende årene skrev hun dikt, essays, operalibretti og noveller som bragte henne stor internasjonal anerkjennelse.

Våren 1958 hadde Ingeborg Bachmann suksess med hørespillet Der gute Gott von Manhattan, som Inger Hagerup oversatte til norsk i 1962. Det ble sendt i NRK med tittelen Den gode Gud fra Manhattan. Den 15 år eldre forfatteren Max Frisch skrev et beundrerbrev der han hevdet at «vi trenger kvinnens beskrivelse av mannen og kvinnens beskrivelse av seg selv». Samme sommer avtalte de å møtes i Paris, og innledet et kjærlighetsforhold enda Frisch mente han ikke kunne bo sammen med en kvinne han var glad i. Begge mente at samliv hindret enhver forfattervirksomhet. Alt sommeren 1959 fikk han Bachmann sendt til Roma, og med på reisen sendte han den nygifte Hans Magnus Enzensberger i håp om at de to skulle finne hverandre. Da det skjedde, tilstod Frisch sin sjalusi i brevene, som han beskrev «som en sjanse til å gå dypere enn samtalen». Samme høsten fridde han til Bachmann i et brev, men noe ekteskap ble aldri av. Sommeren 1962 var han pint av lengsel mens hun var på opplesningsturné til USA og møtte Hannah Arendt; men så møtte han den 23 år gamle studenten Marianne Oellers som satte den 36 år gamle Bachmann i skyggen. Ingeborg Bachmann brøt sammen og innledet en rekke sykehusopphold. I januar 1963 var hun i Zürich for å fjerne livmoren («Jeg har ikke noe kjønn igjen, man har revet det ut av meg.»). Samtidig ble Frisch hyllet i New York der teaterstykkene hans ble satt opp, mens han bodde med kjæresten i Park Avenue, i leiligheten som tilhørte Marlene Dietrich. Så skrev han romanen Kall meg Gantenbein (utgitt 1964) som siterte noen av Bachmanns brev ordrett. Hun ba ham derfor returnere brevene hennes. Det ville han ikke, og i 2023 ble brevvekslingen deres utgitt. Riktignok hadde Bachmann destruert de fleste brevene hun fikk fra ham; men de var likevel bevart, ettersom Frisch hadde tatt avskrift eller gjennomslag da han skrev dem.Henrik Keyser Pedersen: «Brev i flammer», Klassekampen 20. mai 2023

Bachmann døde tre uker etter å ha blitt innlagt på sykehuset Sant'Eugenio i Roma med store brannskader. Trolig hadde hun røykt på sengen.<ref>[https://www.fr.de/kultur/literatur/sich-etwas-zusammengebraut-11108980.html Christian Thomas: Es hat sich etwas zusammengebraut,] Frankfurter Rundschau</ref>

 Verk i utvalg 
Dikt
 Die gestundete Zeit, 1953.
 Anrufung des grossen Bären, 1956.
 Ich weiß keine bessere Welt. Unveröffentliche Gedichte, 2000.

Romaner
 Malina (Todesarten 1), 1971.
 Requiem für Fanny Goldmann, fragment, utgitt posthumt 1978.
 Der Fall Franza, fragment, utgitt posthumt 1978.

Noveller
 Das 30. Jahr, 1961.
 Simultan, 1972.
 Erzählungen, posthumt 1978.

Hørespill
 Ein Geschäft mit Träumen, 1952.
 Die Zikaden, 1955.
 Das erstgeborene Land, 1956. 
 Der gute Gott von Manhattan, 1958

Libretti
 Der Prinz von Homburg, 1960. (Musikk av Hans Werner Henze)
 Der junge Lord, 1965. (Musikk av Hans Werner Henze)

 Annet
 Ein Ort für Zufälle, 1965.
 Essays. Reden. Vermischte Schriften. Anhang, 1978.
 Die kritische Aufnahme der Existentialphilosophie Martin Heideggers, 1985.
 Wir müssen wahre Sätze finden. Gespräche und Interviews, 1983.
 Poetische Korrespondenzen (med Paul Celan), 2000.
 Frankfurter Vorlesungen. Probleme zeitgenössischer Dichtung, 1980.
 Briefe einer Freundschaft, 2004. (Brev til Hans Werner Henze)
 Kritische Schriften, 2005.

 Oversettelser og gjendiktninger til norsk  
 Tredve (noveller), 1980. (Oversatt av Gerd Høst og Åse-Marie Nesse)
 Ny tenkning, nytt språk, 1996.(Oversatt av Sverre Dahl) 
 Böhmen ligger ved havet. Utvalgte dikt, 1997. (Gjendiktning ved Karin Haugane)
 Malina, 1997. (Oversatt av Sverre Dahl)
 Det er rimelig å kreve sannheten av mennesket. Essays, mindre skrifter og intervjuer, 1997. (Oversatt av Sverre Dahl)
 Simultan, 1998. (Oversatt av Sverre Dahl)

Dessuten er hørespillet Vårherre fra Manhattan sendt på NRKs Radioteateret i 1962, i oversettelse ved Inger Hagerup og regi av Barthold Halle,Ingvild Folkvord: «Nyskapende radioestetikk og pragmatisk leilighets-arbeid – hørespillsjangeren i Inger Hagerups verk» i Nordlit 30, Universitetet i Tromsø 2012, s. 178 og 7 dikt tatt med i Odd Abrahamsens samling med gjendiktninger Ord mot avmakt (Solum Forlag 1977).

 Priser 
 1964:  Georg Büchners pris fra Deutsche Akademie für Sprache und Dichtung.

 Referanser 

 Litteratur 
 Monika Albrecht, Dirk Göttsche (red.): Bachmann-Handbuch. Leben - Werk - Wirkung. Metzler, Stuttgart/Weimar 2002, ISBN 3-476-01810-5.
 Kurt Bartsch: Ingeborg Bachmann. Metzler, Stuttgart 1988, ISBN 3-476-10242-4.
 Peter Beicken: Ingeborg Bachmann. Beck, München 1988, ISBN 3-406-32277-8.
 Ingeborg Gleichauf: Ingeborg Bachmann und Max Frisch. Eine Liebe zwischen Intimität und Öffentlichkeit. Piper, München 2013, ISBN 978-3-492-05478-2
 Marion Schmaus: Ingeborg Bachmann: Epoche - Werk - Wirkung, forlaget C.H. Beck, München 2013, ISBN 978-3-406-65329-2.
 Karin Struck, Annegret Soltau: Annäherungen an Ingeborg Bachmann. Gesellschaft Hessischer Literaturfreunde, Justus von Liebig Verlag, Darmstadt 2003, ISBN 3-87390-172-2.

 Eksterne lenker 







  Joey Horsley: 
  Ingeborg-Bachmann-Forum
  Leben und Werk von Ingeborg Bachmann, biografi, bibliografi og annet
  Literatur-Verein Ingeborg Bachmann

Kategori:Tyskspråklige forfattere
Kategori:Østerrikske forfattere
Kategori:Østerrikske lyrikere
Kategori:Personer fra Klagenfurt
Kategori:Georg Büchners pris
Kategori:Østerrikske dramatikere