Navnedag

En persons navnedag er den dag som ifølge almanakken er tilegnet personens fornavn.

Skikken å feire navnedag oppstod i den tidlige kristne kirken, nærmest for å redusere betydningen av fødselsdagsfeiringen. Feiring av fødselsdagen ble oppfattet som en hedensk og ukristen skikk. Å feire dåpsdag og navnedag ble sett på som mer heldig enn å feire den dagen man ifølge kristen tradisjon ble født inn i arvesynd.

De tidlige navnedagene var hovedsakelig knyttet til en liste over helgener og martyrer, og navnedagene ble feiret mer til deres ære enn til en særskilt person. Hverken navnedagsfeiring eller fødselsdagsfeiring hadde særlig betydning i Skandinavia på denne tiden. De tidligste eksemplene på navnedagsfeiring er fra Sverige på 1600-tallet, og da helst i de øvre samfunnslag.

Til å begynne med fantes ingen standardiserte lister over navnedager, men i 1747 fikk Sverige en offisiell almanakk. To år senere ble navnedager inkludert i denne almanakken. Fra denne tiden har navnedagsfeiring vært vanlig i store deler av Sverige og Finland. I Finland oppdateres dessuten navnedagslisten jevnlig for å få med størst mulig del av befolkningen. De katolske landene feirer navnedager etter en offisiell liste fra Vatikanet, men i mange land har navnedagsfeiring aldri slått an. Polen og Hellas er blant landene hvor navnedagsfeiring er mest vanlig. I Danmark er navnedagsfeiring svært uvanlig.

 Norge 

 har norsk navnedag i dag . .

Danske navnedager ble tidligere brukt også i Norge og var oppført i almanakken fram til 1911. Disse navnedagene var hentet fra katolske helgenkalendere fra middelalderen. Selv om det religiøse grunnlaget for helgendagene falt bort med reformasjonen i 1536, ble de bevart i folketradisjonen. Navnene ble trykt i den dansk-norske almanakken som kom ut fra midten av 1600-tallet. Da Norge fikk sin egen almanakk i 1814, ble de samme navnene tatt med. I 1912 valgte man å ta ut de aller fleste av disse, da både navnene og tradisjonene rundt dem hadde dødd ut. Kun de viktigste katolske merkedagene ble beholdt, som olsok, larsok og barsok.

Navnedager hadde liten betydning i Norge gjennom 1900-tallet, mens feiringen av folks navnedager fikk stor utbredelse i Sverige. Dette vakte en viss oppmerksomhet i norske medier på 1980-tallet, og 1. januar 1988 lanserte Almanakkforlaget en ny kalender som etter svensk forbilde inneholdt navnedager. Listen var laget med hjelp fra Universitetet i Oslo, men hadde ingen offisiell status.

For hver dato i året, bortsett fra 1. januar, 29. februar og 25. desember, ble to navn valgt ut, basert på statistikk over navn for perioden 1900–1982. Listen inneholdt totalt 769 navn, 386 kvinnenavn og 383 mannsnavn. Rundt 125 av navnene fra den gamle navnedagskalenderen ble gjeninnført på samme dato som tidligere. Noen få navn ble lagt på datoer knyttet til historiske personer med navnet. Eksempler på dette er Snorre, som fikk navnedag 23. september etter dødsdatoen til Snorre Sturlason, og Håkon og Maud, som begge fikk navnedag 22. juni etter kroningsdagen til kong Haakon VII og dronning Maud i 1906. Rundt 100 navn ble plassert i henhold til den svenske navnedagskalenderen, og de resterende 110 navnene ble fordelt der det passet språklig.

Den nye navnedagslisten fulgte det svenske forbildet ved å bryte med den gamle tradisjonen som hentet navnedagene fra  den katolske helgenkalenderen. Tradisjonsbruddet kom klarest til uttrykk ved at noen av de mange variantene av særlig populære helgennavn ble lagt til tilfeldig valgte dager. Dette illustreres av de mange navnene som er avledet av helgennavnet Johannes. Tradisjonelle helgendager knyttet til disse navnene er 24. juni (Døperen Johannes), 27. desember (Evangelisten Johannes) og 30. mai (Jeanne d’Arc). I den norske navnedagslisten er navnene Johannes, Jon og Hans lagt til helgendagen St. Hans eller Jonsok. Festdagen for Evangelisten er i Norge navnedag for Narve og Natalie. Jeanette, diminutiv av helgennavnet Jeanne, har fått en annen navnedag, 21. april, mens helgenens festdag 30. mai er norsk navnedag for Gard og Geir. Andre avledninger av Johannes har fått andre kalenderdager: Jonny 26. juni, Johanne, Janne og Jane 21. juli, Johan, Jone og Jo 29. august, og Jan og Jens 24. september. Margareta av Antiokia har katolsk festdag 20. juli, som ble norsk navnedag for Margareta og Marit, mens Margrete har navnedag 25. oktober.

Noen av navnedagene ble endret i 1998. Blant annet ble navnedagen for Odd flyttet fra 4. mars til 15. april. I tillegg ble 49 nye navn lagt til basert på statistikk for perioden 1988–1995.

Utover at enkelte aviser trykker dagens navn, muligens sammen med et intervju med en navneinnehaver, er markering av navnedager fremdeles lite utbredt i Norge. Navnedag feires i den norske filmen Bare Bea (2004), muligens som følge av at filmens manusforfatter er svensk.

 Se også 
 Liste over norske navnedager
 Navnedager i Danmark
 Navnedager i Polen
 Navnedager i Sverige
 Navnedager i Tsjekkia

 Kilder 
 Aftenposten papirutgave, 7. november 1988: To "fødselsdager" dobbelt feiring

Kategori:Høytider og helligdager
Kategori:Tradisjon
Kategori:Fornavn