Eduard Dietl

Eduard Wohlrath Christian Dietl (1890–1944) var en tysk generaloberst under andre verdenskrig. Han var sentral under kampene om Narvik og senere under kampene på Murmanskfronten.

 Bakgrunn 

Eduard Wohlrath var sønn av finansmannen Eduard Dietl og hans kone Lina. Etter Abitur trådte han inn i det 5. bayerske infanteriregiment, Großherzog Ernst Ludwig von Hessen. Etter studier ved krigsskolen i München ble han i 1911 utnevnt til løytnant. Da første verdenskrig brøt ut i 1914, var han troppssjef i et maskingeværkompani. Mot slutten av krigen ble han forfremmet til kaptein og overtok som kompanisjef. Han ble såret tre ganger og dekorert for sin innsats.

I 1919 gikk han inn i et av de høyreorienterte frikorpsene, som kjempet mot kommunistene og var ledet av Franz Ritter von Epp. Han sluttet seg samme år til det lille partiet Deutsche Arbeiterpartei, det senere NSDAP.

Eduard Dietl var en god skiløper og deltok i mange nasjonale og internasjonale konkurranser. Under de olympiske vinterleker i 1936 var han leder for den tyske skitroppen. Han giftet seg med Gerda-Luise Haenicke i 1926, og de fikk fire barn. Hun var datter av general Siegfried Haenicke.

 Mellomkrigstiden 

Til tross for reduksjonen av hærstyrkene som fulgte Versaillestraktaten, ble Dietl overført til det nye Reichswehr. Her ble han kompanisjef for den 3. bergjegerbataljonen i det 19. bayerske infanteriregiment. Forbudet for offiserer mot å være medlem av politiske partier gjorde at han meldte seg ut av NSDAP i 1921. Han beholdt imidlertid kontakter til partiet. Den 9. november 1923 sto han klar med soldater for å støtte ølkjellerkuppet i München. Da kuppet mislyktes, begynte han som taktikklærer ved infanteriskolen i München.

Han fikk igjen kommandoen over sin gamle bergjegerbataljon i 1928, og ble i 1930 forfremmet til major. I 1933 ble han oberstløytnant. Som oberst overtok han i 1935 kommandoen over bergjegerregimentet i Füssen. Etter innmarsjen i Østerrike 12. mars 1938 ble han som generalmajor sjef for 3. bergjegerdivisjon i Graz.

 Andre verdenskrig 

Eduard Dietl deltok i Polenfelttoget i 1939, hvor han hadde stillingen som generalmajor og regimentssjef.

Etter angrepet på Norge i 1940 var han sentral i kampene ved Narvik,, hvor han med  mann (Gebirgsjägerregiment 139 og  marinesoldater) måtte forsvare seg mot en mangedobbel alliert styrke. For dette mottok han Jernkorsets ridderkors og ble forfremmet til generalløytnant. Dietl var en overbevist nasjonalsosialist og en av Hitlers mest ansette generaler. Han var den første som ble tildelt Jernkorsets ridderkors med eikeløv (den 19. juli 1940), og han ble samtidig general for Wehrmachts bergjegertropper.

Senere ble han stasjonert i Finland som øverstkommanderende for de tyske styrkene i Nord-Finland og på Murmanskfronten. Han var ansvarlig for operasjon Sølvrev, som ble igangsatt en uke etter operasjon Barbarossa og som dekket det nordligste frontavsnittet på Østfronten.

I juni 1942 ble han forfremmet til generaloberst. Han var kjent som en ubyråkratisk og effektiv offiser som virket svært motiverende på sine soldater. Under tilbaketoget mot slutten av krigen gjennomførte han konsekvent ordren om å bruke den brente jords taktikk.

Dietl ble innkalt til en samtale i Obersalzberg, men på veien dit styrtet flyet hans, den 23. juni 1944. Hans død ble av politiske grunner hemmeligholdt.

Han ble 1. juli 1944 posthumt tildelt Jernkorsets ridderkors med eikeløv og sverd, og bergjegerbrigade 139 fikk tilnavnet Generaloberst Dietl. Noen år etter krigens slutt ble den tyske hærens kaserne i Füssen oppkalt etter Dietl. Etter en opphetet debatt måtte kasernen igjen skifte navn i 1995.

 Holdninger 
Eksempel på Dietls rasistiske holdning er hans meget alvorlige «formaning til ledere av alle tjenestegrader», hvor han kort før julaften 1942 innskjerper de generelt gjeldende bestemmelsene om ekteskap mellom tyske soldater og nordiske kvinner. Han avviste kategorisk ekteskap mellom tyske soldater og norske kvinner, fordi det for det første «bare dreide seg om mindreverdige representanter av nabofolket» og «rasemessig drivgods», og for det andre fordi det hjemme i Tyskland ventet «hundretusener friske tyske jenter og også dessverre tallrike unge krigsenker på hjemvendende soldater».

Dietl var kjent som veldig folkelig. Det gode forholdet han hadde til sine undersåtter ble sterkt fremhevet i propagandaen, og han ble derfor en av de mest populære tyske hærførerne og en virkelig «NS-mønstergeneral».

 Krigsforbrytelser 
I to tilfeller er Dietl blitt anklaget for deltagelse i krigsforbrytelser:

Det første gjelder formidlingen av den såkalte Kommisar-ordren som i juni 1941 var blitt utarbeidet på initiativ fra hærledelsen. Hitler hadde i en tale den 30. mars 1941 krevd en krigsforbrytersk framgangsmåte mot USSR: Han erklærte at hæren, ved dette slaget mellom to verdensanskuelser, måtte distansere seg fra den vanlige holdningen om soldatmessig kameratskap. Via Gebirgskorps Norwegen og generaloberst Nikolaus von Falkenhorst ble denne befalingen også formidlet til Dietl og av ham kunngjort. Også i befalingsområdet til Dietls 20. Gebirgsarmee ble krigsfanger gitt videre til den beryktede Sicherheitsdienst (SD) for henrettelse.

Den andre anklagen gjelder feltfangeleirene i Finland og Nord-Norge, de såkalte «Konzentrationslager für die Wehrmacht».
I Nord-Norge ble flere tilbaketrekningsveger bygd eller forbedret på befaling fra Dietl. Til disse ble også enheter av straffanger tilhørende Organisation Todt benyttet, såkalte «myrsoldater». Andre enheter ble også satt opp i Zinna/Torgau; det dreide seg om arbeidsslaver fra feltstraffeleirene I og II i Finland og Norge, hvilke Dietl var troppsmessig ansvarlig for. Disse feltstraffeleirene var militære varianter av tilsvarende tilintetgjørelsesleirer for sivile og krigsfanger. Til dette straffesystemet hørte f.eks. fotmarsjen fra Rovaniemi til Petsamo, hvor for svake straffesoldater stadig vekk ble drept med nakkeskudd. Også etter sommeren 1942 utførte Wehrmacht-vaktpersonell vilkårlige avrettinger og sadistisk mishandling av tyske straffesoldater. Dietl hadde den 16. juni 1942 utilslørt truet straffesoldater med skyting, hvis de ikke var i stand til å fullføre marsjen.

 Referanser 

 Litteratur 
 Trond Risto Nilssen: Kommando Nord – Myrsoldatene i Nord-Norge 1942-1945. I Historie nr. 1, 2001.

 Eksterne lenker 

 Militære utmerkelser m.m.

Kategori:Personer fra Bad Aibling
Kategori:Tyske generaler
Kategori:Tyske arméoffiserer
Kategori:Tysk militærpersonell i det tyskokkuperte Norge
Kategori:Slaget om Narvik
Kategori:Tyskere fra første verdenskrig
Kategori:Tyskere fra andre verdenskrig
Kategori:Personer tilknyttet det tredje rike
Kategori:Mottakere av Jernkorset (1914)
Kategori:Mottakere av Jernkorsets ridderkors
Kategori:Medlemmer av NSDAP (innmeldt før 1925)
Kategori:Tysk militærpersonell (Hæren i Keiserrike)
Kategori:Tysk militærpersonell (Hæren i Reichswehr)
Kategori:Tysk militærpersonell (Hæren i Wehrmacht)
Kategori:Omkomne i luftfartsulykker
Kategori:Krigsforbrytelser