Cardiff

Cardiff (walisisk: Caerdydd) er hovedstaden og den største byen i Wales. Den ligger i det bevarte grevskapet Glamorgan i det sørlige Wales, og har siden 1996 vært et selvstyrt hovedområde. 

Cardiff er den ellevte største i Storbritannia.«UK Cabinet Office List of Cities», UK Government Web Archive. 29. august 2022. Byen ligger sørøst i Wales og i Cardiffs hovedstatsregion, og er grevskapsby i det tradisjonelle grevskapet Glamorgan, og i 1974–1996 i South Glamorgan. Cardiff tilhører samarbeidsorganisasjon Eurocities, et nettverk av de største europeiske byene. «Eurocities», Eurocities.org. Arkivert fra originalen (med engelsk tekst) den 28. september 2007. Cardiff var en liten by fram til tidlig på 1800-tallet, og dens framtredende rolle som kullhavn da gruvedriften startet i regionen bidro til utvidelsen. I 1905 ble den rangert som en by og i 1955 utropt til hovedstad i Wales. Cardiff byområde dekker et større område utenfor grevskapsgrensen, og omfatter byene Dinas Powys og Penarth.

Cardiff er det viktigste kommersielle sentrum i Wales, samt lokaliseringen for Senedd, det walisiske parlamentet. Ved folketellingen i 2021 ble befolkningen i det enhetlige myndighetsområdet anslått til 362 400«Population and household estimates, Wales: Census 2021: 3. Local authority populations in Wales», Office of National Statistics. 28. juni 2022. Befolkningen i det større byområdet i 2011 var 479 000.«Welsh Government Official Data – Stats Wales». Arkivert fra [originalen] den 20 juni 2018 I 2011 ble byen rangert som nummer seks i verden på en liste over alternative turistmål fra magasinet National Geographic.«’Gem’ Cardiff in world's top 10 places to visit in 2011», BBC News. 22. juni 2011 Det er det mest populære reisemålet i Wales med 21,3 millioner besøkende i 2017.Cardiff Boasts Record Visitor Numbers During 2017», Business News Wales. 26. mars 2018. Arkivert fra originalen den 7. juli 2018. Den ble kåret til den beste byen i Storbritannia ved Readers' Choice Awards i 2023.«Cardiff tops Condé Nast's UK city poll», Wales. 11. oktober 2023.

Cardiff er et viktig senter for TV- og filmproduksjon (som gjenopplivingen av Doctor Who, «Doctor Who filming location in South Wales», VisitWales Torchwood  og Sherlock i 2005) og er den walisiske basen for de viktigste nasjonale kringkasterne.

Cardiff Bay inneholder parlamentsbygningen Senedd| og kunstkomplekset Wales Millennium Centre. Arbeidet fortsetter i Cardiff Bay og i sentrum med prosjekter som Cardiff International Sports Village, BBC-dramalandsbyen BBC Roath Lock Studios «Proposed BBC Drama Village at Media Capital, Roath Basin», Welsh Assembly Government. 14. desember 2009. Arkivert fra originalen den 15. mars 2012. og et nytt forretningsstrøk.«Cardiff Business District ’needs skills and transport’», BBC Wales. 30. mars 2011.

 Etymologi Caerdydd, det walisiske navnet på byen, stammer fra det mellomwalisiske Caerdyf. Endringen fra -dyf til -dydd viser den dagligdagse endringen av walisisk f [v] og dd [ð] og var kanskje også drevet av folkeetymologi. Denne lydforskyvningen skjedde sannsynligvis først i middelalderen; begge formene var gjeldende i Tudor-perioden. Caerdyf har sin opprinnelse i post-romerske brittonsk ord som betyr «fortet Taff». Fortet eller borgen refererer sannsynligvis til det som ble etablert av romerne. Caer er walisisk for borg/festningsverk og -dyf er en form av Taf (Taff), elven som renner forbi Cardiff Castle,«What’s in a name?», Wales hvor ⟨t⟩ viser konsonantmutasjon til ⟨d⟩, som er normalt i sammensatte ord, og vokalen viser innvirkning som et resultat av en (tapt) genitivendelse.Owen, Hywel Wyn; Morgan, Richard (2007): Dictionary of the Place-names of Wales. University of Wales Press, ISBN 1-84323-901-9, s. 70.

Det anglifiserte navnet Cardiff er avledet fra Caerdyf, med den walisiske f [v] lånt som ff /f/, slik det også skjer i navnet på elven Taff (fra walisisk Taf) og Llandaff (fra walisisk Llandaf).What’s in a name?, Wales

Oldtidsforskeren William Camden (1551–1623) foreslo at navnet Cardiff kunne stamme fra det teoretiserte *Caer-Didi («Didius’ fort»), et navn som visstnok ble gitt til ære for Aulus Didius Gallus, romersk guvernør i en nærliggende provins på den tiden da den romerske borgen ble etablert. Selv om noen kilder gjentar denne teorien, har den blitt avvist av språklige grunner av moderne forskere som professor Gwynedd Pierce. Pierce, Gwynedd O.: «What's In A Name? – Cardiff», BBC Wales. Arkivert fra originalen den 15. januar 2009. Vine, Angus (2010): «2 Origins and Names: Etymology and the Elizabethan Society of Antiquaries», In Defiance of Time: Antiquarian Writing in Early Modern England, Oxford University Press, ISBN: 9780199566198; s. 51-79

 Opprinnelse 
Arkeologiske funn fra steder i og rundt Cardiff viser at folk hadde bosatt seg i området fra minst rundt 6000 f.Kr., i løpet av tidlig neolittisk tid (bondesteinalderen): omtrent 1500 år før enten Stonehenge eller den store pyramiden i Giza ble fullført. «St Lythans Chambered Long Cairn, Maesyfelin; Gwal-y-Filiast, site details», The Royal Commission on the Ancient and Historical Monuments of Wales 26. juli 2007. Arkivert fra originalen den 17. juli 2012.
«Tinkinswood Chambered Cairn, site details», The Royal Commission on the Ancient and Historical Monuments of Wales. 29. januar 2003. Arkivert fra originalen den 19. mai 2012.
 «Cae-Yr-Arfau; Cae'Rarfau Burial Chamber, site details, Coflein», The Royal Commission on the Ancient and Historical Monuments of Wales. 2009. Arkivert fra originalen den 19. mai 2012.
 «Gwern-Y-Cleppa, Long Barrow, site details», Royal Commission on the Ancient and Historical Monuments of Wales. 10. february 2003. Arkivert fra original den 19. mai 2012. Disse omfatter St. Lythans gravkammer nær Wenvoe (omtrent seks km vest for Cardiff sentrum); Tinkinswood gravkammer, nær St. Nicholas (omtrent ti km vest for Cardiff sentrum), Cae'rarfau kammergrav, Creigiau (omtrent ti km nordvest for Cardiff sentrum) og Gwern y Cleppa langhaug, nær Coedkernew, Newport (omtrent tretten km nordøst for Cardiff sentrum). En gruppe på fem gravhauger fra bronsealderen ligger på toppen av Garth Hill, 307 moh., innenfor grevskapets nordlige grense. «Garth Hill, Barrow I», Royal Commission on the Ancient and Historical Monuments of Wales. 2008. Arkivert fra originalen den 23. desember 2012 Fire festningsverker og innhegninger fra jernalderener identifisert innenfor Cardiffs grevskapsgrenser, herunder bygdeborgen Caerau Hillfort, et inngjerdet område på 5,1 hektar. «Castle Field Camp E OF Craig-Llywn, site details», Royal Commission on the Ancient and Historical Monuments of Wales. 22. oktober 2004. Arkivert fra originalen den 19. mai 2012. «Craig-Y-Parc, enclosure, site details», Royal Commission on the Ancient and Historical Monuments of Wales. 1990. Arkivert fra originalen den 19. mai 2012. «Llwynda-Ddu, Hillfort, site details», Royal Commission on the Ancient and Historical Monuments of Wales. 14. juni 1989. Arkivert fra originalen den 19. mai 2012. «Caerau Hillfort, site details», Royal Commission on the Ancient and Historical Monuments of Wales. 5. februar 2003.

Fram til den romerske erobringen av Storbritannia var Cardiff en del av silurenes territorium – en keltisk-britisk stamme som blomstret i jernalderen – hvis område omfattet områdene som skulle bli kjent som Breconshire, Monmouthshire og Glamorgan. Davies, John (1994): A History of Wales. London: Penguin. ISBN 0-14-014581-8; s. 17–18. Davies, John (1994): A History of Wales. London: Penguin. ISBN 0-14-014581-8; s. 17–18. Det 3,2 hektar store festningen som ble etablert av romerne nær utløpet av elven Taff i år 75 e.Kr., i det som skulle bli den nordvestlige grensen til Cardiff sentrum, ble bygget ved en omfattende bosetning som hadde blitt etablert av romerne på 50-tallet e.Kr. «Cardiff Roman settlement – Site details – coflein», RCAHMW. Royal Commission on the Ancient and Historical Monuments of Wales. 30. august 2007. Arkivert fra originalen den 27. juli 2011.

Festningen var én av en rekke militære utposter tilknyttet Isca Augusta (lokalisert på dagens Caerleon) som fungerte som grenseforsvar. Festningen kan ha blitt forlatt tidlig på 100-tallet ettersom området var blitt underlagt. På dette tidspunktet var imidlertid en sivil bosetning, eller vicus, etablert. Den besto sannsynligvis av handelsmenn som tjente til livets opphold fra festningen, tidligere soldater og deres familier. En romersk villa er blitt oppdaget i Cardiffs distrikt Ely.Rees (1969). s. 1. Samtidig med litus Saxonicum, det romerske forsvaret på begge sider av den engelske kanal fra 200- og 300-tallet ble det etablert en steinfestning i Cardiff. I likhet med kystborgene ble festningen bygget for å beskytte Britannia mot fremmede krigere og pirater på plyndringstokt.Rees (1969). s. 2. Mynter fra Gratians regjeringstid indikerer at Cardiff var bebodd frem til minst 300-tallet; fortet ble forlatt mot slutten av 300-tallet, da de siste romerske legionene forlot provinsen Britannia med Magnus Maximus.Rees (1969). s. 3.About Cardiff >> Cardiff History >> Cardiff History. The official website for Cardiff. Cardiff & Co. 2009. Arkivert fra originalen den 11. mai 2008

Lite er kjent om festningen og den sivile bosetningen i perioden mellom romernes avreise fra Storbritannia og den normanniske erobringen. Bosetningen krympet sannsynligvis i størrelse og kan til og med ha blitt forlatt. I fravær av romersk styre ble Wales delt inn i småkongedømmer som etter hvert etablerte; tidlig framstod Meurig ap Tewdrig som den lokale kongen i Glywysing (som senere ble Glamorgan). Området gikk gjennom hans familie frem til normannernes ankomst på 1000-tallet.Rees (1969). s. 4-5.

 Normannisk okkupasjon og middelalder 
I 1081 fikk Cardiff besøk av Vilhelm Erobreren, konge av England, som en del av en væpnet pilegrimsreise gjennom Sør-Wales og beordret at arbeidet skulle starte på borgtårnet innenfor murene til det gamle romerske festningen. «Cardiff Castle – Site details – coflein», RCAHMW. Royal Commission on the Ancient and Historical Monuments of Wales. 3. desember 2007. Arkivert fra originalen den 16. september 2011. Cardiff Castle har vært i hjertet av byen siden den gang. «Cardiff history», Visit Cardiff. Arkivert fra originalen den 8. februar 2008 På midten av 1800-tallet av John Crichton-Stuart, 3. marki av Bute, og festningen ble betydelig endret og utvidet i løpet av den viktorianske perioden av arkitekten William Burges. «Cardiff Castle and Roman Fort (GM171)», Cadw. National Historic Assets of Wales. Da hadde Cardiff Castle forlengst mistet sin opprinnelige hensikt som festning og var blitt omdannet til et slott som adelig residens. Det opprinnelige romersk festningsarbeidet kan imidlertid fortsatt sees i veggfasadene.

En by vokste opp under festningen, hovedsakelig bestående av nybyggere fra England.«Cardiff Timeline», Cardiffians. Arkivert fra originalen den 19. februar 2008 Cardiff hadde en befolkning på mellom 1500 og 2000 borgere i middelalderen – en normal størrelse for en walisisk by i perioden. "A short history of Cardiff, Tim Lambert. Arkivert fra original den 11. desember 2012. Det var sentrum for det normanniske marcher-herredømmet Glamorgan (March = grenseområdet mellom Wales og England). Ved slutten av 1200-tallet var Cardiff den eneste byen i Wales med en befolkning på over 2000, selv om den forble relativt liten sammenlignet med kjente byer i England og fortsatte å være innenfor murene, som ble påbegynt som en palisade av tømmer tidlig på 1100-tallet.Campbell, Bruce M.S. (25. august 2006): «Benchmarking medieval economic development: England, Wales, Scotland, and Ireland, circa 1290» (PDF). Arkivert fra originalen den 2. oktober 2012 Den var av tilstrekkelig størrelse og betydning til å motta en rekke charter, særlig i 1331 fra William La Zouche, herre av Glamorgan, gjennom ekteskap med de Clare-familien, «Cardiff Borough Council Records: Charter 1». Arkivert fra originalen den 26. april 2016. Edvard III i 1359,Cardiff Borough Council Records: Charter 4". Arkivert fra originalen den 12. juni 2018 deretter Henrik IV i 1400, og senere Henrik VI.

I 1404 brente den walisiske opprøreren Owain Glyndŵr ned Cardiff og tok festningen i besittelse. «A Cardiff & Vale of Glamorgan Chronology up to 1699», Bob Sanders. Arkivert fra originalen den 13. mai 2012. Ettersom mange av bygningene var laget av tømmer og tettpakket innenfor bymurene, ble mye av Cardiff ødelagt. Bosetningen ble snart gjenoppbygd med samme gateplan og begynte å blomstre igjen. (Glyndŵrs statue ble reist i Cardiff rådhus tidlig på 1900-tallet, noe som gjenspeiler den komplekse, ofte motstridende kulturelle identiteten til Cardiff som hovedstad i Wales.) I tillegg til å spille en viktig politisk rolle i styringen av den fruktbare kystsletten i sør i Glamorgan, var Cardiff en travel havn i middelalderen og ble erklært som en viktig havn i 1327.

 Grevskapsbyen Glamorganshire 

I 1536 førte Laws in Wales Acts 1535–1542 til opprettelsen av Glamorganshire, og Cardiff ble gjort til fylkesby. Den ble også en del av Kibbor herred (engelsk: hundred),«The manors of Cardiff district: Descriptions», British-history.co.uk. omtrent samtidig som Herbert-familien ble den mektigste familien i området. Som konsekvens av oppløsningen av Englands klostre stengte og rev Henrik VIII i 1538 Cardiffs dominikaner- og fransiskanske klostre, og klosterlevninger ble brukt som byggematerialer. En skribent i denne perioden bemerket: «Elven Taff renner under murene til hans høyhets borg og fra den nordlige delen av byen til den sørlige delen hvor det er en god kai og en trygg havn for skipsfart.»

Cardiff ble en borough i 1542 og ytterligere kongelige charter ble gitt til byen av dronning Elizabeth I i 1600 «Cardiff Borough Council Records: Charter 12 – Exemplifications of Confirmation». Arkivert fra originalen den 20. juni 2018. og kong Jakob II i 1608.«Cardiff Borough Council Records: Charter 13 – Charter of Liberties». Arkivert fra originalen den 20. juni 2018. I 1573 ble byen gjort til en hovedhavn for innkreving av toll. Pembrokeshire-historikeren George Owen beskrev Cardiff i 1602 som «den vakreste byen i Wales, men ikke den mest velstående». Den fikk sitt andre kongelig charter i 1608.«A History Lovers Guide to Cardiff», GoogoBits.com. Arkivert fra originalen den 17. januar 2008.

En katastrofal flom i Bristolkanalen 30. januar 1607 (nå antatt å ha vært en tidevannsbølge)«Anniversary of 1607 killer wave», BBC News. 30. januar 2007. endret elven Taffs løp og ødela kirken St. Mary's Parish Church, som ble erstattet av et kapell viet til døperen Johannes.Jenkins, William L. (1854): A History of the Town and Castle of Cardiff. Charles Wakeford. s. 31–33.

Under den andre engelske borgerkrigen i St. Fagans, like vest for byen, var slaget ved St. Fagans, mellom rojalistiske opprørere og en avdeling fra parlamentarikerne, en avgjørende seier for parlamentarikerne som gjorde det mulig for Oliver Cromwell å erobre Wales. Det var det siste store slaget i Wales, hvor rundt 200 soldater ble drept, for det meste rojalister.

Det var fred i Cardiff gjennom hele det påfølgende århundret. I 1766 giftet John Stuart, 1. marki av Bute, seg inn i Herbert-familien og ble senere utnevnt til baron Cardiff. I 1778 begynte han å renovere Cardiff Castle. «Cardiff Castle and Bute Park» (PDF). Coflein. s. 2. En veddeløpsbane, et trykkpresse, en bank og et kafé åpnet på 1790-tallet, og Cardiff fikk en diligense med postrute til London. Til tross for disse forbedringene, sank Cardiffs posisjon i det walisiske byhierarkiet i løpet av 1700-tallet. Iolo Morganwg kalte det «et obskurt og ubetydelig sted», og folketellingen i 1801 fant en befolkning på bare 1870, noe som gjorde den til kun den 25. største byen i Wales, godt bak Merthyr og Swansea. Davies, John, red.; Jenkins, Nigel; Baines, Menna; Lynch, Peredur I. (17. april 2008): The Welsh Academy Encyclopedia of Wales. Cardiff: University of Wales Press. ISBN 978-0-7083-1953-6.

 Bygging av havnen 

I 1793 ble John Crichton-Stuart, 2. marki av Bute, født. Han tilbrakte livet sitt med å bygge havneanleggene i Cardiff og ble senere hyllet som «skaperen av det moderne Cardiff». En båtrute to ganger i uken mellom Cardiff og Bristol ble åpnet i 1815,«A Cardiff & Vale of Glamorgan Chronology 1700–1849». Bob Sanders. Arkivert fra originalen den 18. mai 2008. og i 1821 ble Cardiff Gas Works etablert.

Etter Napoleonskrigene opplevde Cardiff en del sosial og industriell uro, som begynte med rettssaken og hengingen av arbeideropprøreren Dic Penderyn i 1831.Morgan, Gerald (2011): Brief History of Wales. Y Lolfa. ISBN 978-1847710185.


Byen vokste raskt fra 1830-årene og utover, da markien av Bute bygde et avansert havneanlegg med brygger, som til slutt var knyttet til jernbaneselskapet Taff Vale Railway. Cardiff ble hovedhavnen for kulleksport fra dalene Cynon-, Rhondda og Rhymney-dalene, og befolkningen vokste med nesten 80 prosent per tiår mellom 1840 og 1870. Mye av dette skyldtes migrasjon fra og utenfor Wales: i 1841 var en fjerdedel av Cardiffs befolkning engelskfødte, og mer enn 10 prosent var født i Irland.O'Leary, Paul (2004): Irish Migrants in Modern Wales. Liverpool University Press. p. 14. ISBN 978-0-85323-858-4 Ved folketellingen i 1881 hadde Cardiff gått forbi Merthyr og Swansea og blitt den største byen i Wales.Thompson, Francis Michael Longstreth (1993): The Cambridge Social History of Britain, 1750–1950. Cambridge University Press. s. 311. ISBN 978-0-521-43816-2.  Cardiffs status som den fremste byen i Sør-Wales ble bekreftet da den ble valgt som stedet for University College of South Wales and Monmouthshire, nå kalt for Cardiff University, i 1883.

En permanent militær tilstedeværelse ble etablert med ferdigstillelsen av Maindy Barracks i 1877. «Detroit & St Vincent block at Maindy Barracks, Cathays», British Listed buildings. Arkivert fra originalen den 24. april 2014.

Jernbaneselskapet Barry Railway Company promoterte rivaliserende havneanlegg i Barry utskipingshavn for kull. Disse hadde fordelen av å være tilgjengelige uansett tidevann: David Davies hevdet at hans foretak ville få «gress til å vokse i gatene i Cardiff». Fra 1901 overgikk kulleksporten fra Barry den tilsvarende fra Cardiff, men administrasjonen av kullhandelen forble sentrert rundt Cardiff, spesielt kullbørsen, hvor prisen på kull på det britiske markedet ble bestemt og den første million-pund-avtalen ble inngått i 1907. Byen styrket også sin industrielle base da eierne av jernverket Dowlais Ironworks i Merthyr (som senere skulle bli en del av Guest, Keen og Nettlefolds) bygde et stålverk nær dokkene i East Moors, som lord Bute åpnet 4. februar 1891. «East Moors Steelworks, Cardiff collection (record of information achival)», Glamorgan Records Office. 1. februar 2006. Arkivert fra originalen den 4. januar 2009. Carradice, Phil (10. mai 2013): «East Moors Steelworks, Cardiff», BBC Wale

Cardiff ble en grevskapsborough 1. april 1889 i henhold til Local Government Act 1888''. Byen hadde vokst raskt og hadde en befolkning på over 123 000. Den beholdt denne status fram til 1974.Row, B.W.; Squire, F.G. (1974): Cardiff 1889–1974: The Story of the County Borough. The Corporation of Cardiff. s. 13–15.

 Moderne Cardiff 
Cardiff sto overfor en utfordring på 1880-tallet da industrilisten David Davies fra Llandinam og jernban

 Kong Edvard VII bevilget Cardiff bystatus 28. oktober 1905.Beckett, J.V. (2005): City Status in the British Isles, 1830–2002. Ashgate Publishing Ltd. s. 2. ISBN 978-0-7546-5067-6.

 Etter en kort oppsving etter første krigen gikk havnanleggene i Cardiff inn i en langvarig økonomisk nedgang i mellomkrigstiden. I 1936 var handelen på under halvparten av verdien i 1913, noe som gjenspeilte nedgangen i etterspørselen etter walisisk kull.

 Mellom 1940 og det siste angrepet på Cardiff i mars 1944 under andre verdenskrig falt omtrent 2100 bomber og drepte 355 mennesker. Cardiff's 'worst night' of Blitz remembered 70 years on, BBC News Blant bombeskadene i Cardiff Blitz var ødeleggelsen av Llandaff-katedralen, blant mange andre sivile bygninger, History of Llandaff Cathedral, Llandaffcathedral.org.uk.  og i de umiddelbare etterkrigsårene tok byens forbindelse med Bute-familien slutt.

 Byen ble anerkjent som hovedstad i Wales 20. desember 1955, i et skriftlig svar fra innenriksminister Gwilym Lloyd George. «Capital of Principality (Cardiff) (Hansard, 20 December 1955)», Hansard.parliament.uk.

 East Moors Steelworks stengte i 1978, og befolkningen i Cardiff minket på 1980-tallet, «Cardiff Wales Through Time», Population Statistics. Arkivert fra originalen den 10. desember 2008. i samsvar med et bredere mønster av mot-urbanisering i Storbritannia. Byen gjenvant seg imidlertid og ble en av de få byene utenfor London der befolkningen økte på 1990-tallet. «The Growth and Decline of Cities and Regions» (PDF), CASE. 1 July 2004. Arkivert fra [originalen] (PDF) den 28. mai 2008.

 Kultur, medier, sport og turisme 
Byens fotballag er Cardiff City FC, kjent som «The Bluebirds». Byen har også et rugbylag, Cardiff Blues, og ishockeylaget Cardiff Devils. Det lokale stadionet Millennium Stadium har internasjonal standard, og i 1958 ble Samveldelekene arrangert i Cardiff. 

I tillegg til Cardiff slott, Castell Coch og nasjonalforsamlingens bygning finner man Det nasjonale museum og galleri og Cathays Park. I sistnevnte ligger lokaladministrasjonens bygninger, som er reist etter modell av tilsvarende bygninger i New Delhi. Den walisiske operaen flyttet inn i Wales Millennium Centre i november 2004.

Byen har et eget universitet, Cardiff University, og i tillegg til to høyskoler og et institutt tilhørende University of Wales og Royal Welsh College of Music and Drama. 

Cardiff var vertskap for den nasjonale Eisteddfod i 1883, 1899, 1938, 1960 og 1978.

Det har også vært en norsk kirke i byen. Kirken blir nå brukt som kunstsenter.

 Bilder 

 Fotnoter 

 Referanser 

 Eksterne lenker