Per Sivle

Per Sivle (1857–1904) var en norsk forfatter, lyriker og journalist. Han ble født i Flåm i Aurland kommune i Sogn og Fjordane, men vokste opp ved Stalheim i Voss kommune i Hordaland. Per Sivles forfatterskap var folkelig, og hadde et tydelig politisk og nasjonalt innhold.

 Liv og arbeid 
Per Sivle var sønn av hestehandler og bonde Eirik Hansson Sivle og Susanna Andersdotter Ryum. Paret var ikke gift da Sivle ble født, og Susanna hadde forsøkt å ta sitt liv pga skammen, enda Eirik vedkjente seg farskapet til de to tvillingguttene hun fikk. Bare den ene var det liv i. Etter hvert ble paret gift og fikk to tvillingpar til. Men Sivle var bare to et halvt år da Susanna døde i barselseng. Hun ble gravlagt på Oppheim kirkegård sammen med sine fem dødfødte sønner. Per Sivle vokste opp i tre ulike fosterhjem. Eirik var en av Norges største hestehandlere, og betalte godt for den skoleflinke sønnen som han ønsket skulle få utdannelse. Det siste fosterhjemmet var på Brekke gård, ved siden av gården Sivle der Eirik vokste opp.

Brekke ligger rett ovenfor Stalheim på Vossestrand i Vestland fylke, og var slektsgården til Per Sivle, for de som eide gården før Sivles fosterforeldre kjøpte den, var Sivles forfedre på farssiden. Nedenfor Stalheim fører Nærøydalen ut mot Gudvangen. Øverst i dalen, rett mot Stalheim, ligger sukkertoppfjellet Jordalsnuten, som Sivle brukte som modell for «Jorberghuten» i Berre ein Hund. Hullet som «mister Johnsen» vil klatre opp til, er synlig også i virkeligheten – i Jordalsnuten.

Vintrene 1872–1874 gikk han på folkehøyskole i Sogndal, og i 1876 dro han til hovedstaden for å ta studentereksamen, men ble etter en tid så syk at han måtte gi opp sine studieplaner. I stedet ble Sivle selvlært dikter og avismann. Sivle var i 1884 medstifter av Norsk Kvinnesaksforening, der ektefellen Wenche var svært aktiv.«Indbydelse til at indtræde i Norsk Kvindesags-Forening stiftet den 28de Juni 1884», Bergens Tidende, 18. november 1884

Diktet om Tord Foleson («Dei sto på Stiklestad, fylka til strid...») er mye brukt som opplesningsnummer, for eksempel i forbindelse med markering av olsok. «Mor sin song ved Vogga» er en annen av Sivles kjente tekster.<ref>[https://salmebloggen.no/2016/09/23/den-fyrste-song/ «Den fyrste song eg høyra fekk», Salmebloggen]</ref>

Sivle ble tilkjent diktergasje flere ganger, men fikk avslag i 1904. Dette satte ham i slik økonomisk knipe at han gikk opp i Buskerud Amtstidendes redaksjon med et dikt med tittelen «Eit Testament» og første linje: «Ja, no skal Noreg ha Takk fyr meg». Kontordamen ba ham endre tittelen, «for elles måtte du gå og hengje deg». Da diktet ble trykt i avisen 14. juni, var tittelen «Eit Ord». En venn av Sivle bekymret seg for ham etter å ha lest diktet, og Sivle forklarte at det var skikk mange steder at når den avdøde ble båret ut av hjemmet, sa man at han eller hun «takket for seg». Det syntes Sivle var «ein ven skikk» nå som han følte han var «ferdig. Eg har ikkje meir her å gjera.» Utpå sommeren 1904 ble han syk, men ville ikke gå til lege. I Kristiania ble han innlagt på Rikshospitalet etter et kvelningsanfall, men rømte av frykt for å bli innlagt på asyl.F.J. Billeskov Jansen: «Hva er litteratur?», Verdens litteraturhistorie bind 1 (s. 39), Bokklubben Nye Bøker, ISBN 82-574-0062-9 Nok et dikt, «Der venter», datert «Drammen 15-7-1904», er på åtte vers og ender slik: «Og naar du er mæt af, hvad Livet dig gav, der venter en Grav, der venter en Grav i dit Fædreland.»

6. september skjøt Sivle seg med revolver på Kristiania bad i Torggata. «Ja, Stortinget gav, og Stortinget tok, og eg stod att med ei rivi brok», skrev han. Anders Hovden, som regnet seg som Sivles nærmeste venn, skrev en minnebok om vennen som utkom i 1905. Han ville skrive «medan han freimleis høyrde skriket frå Sivle».

Han ligger gravlagt på Strømsgodset kirkegård i Drammen, der det ble reist en bauta over ham i 1909. 

Det er reist minst syv minnesmerker over Per Sivle. Ett står i Flåm i Aurland der han ble født; de seks andre på Stalheim, på Voss (to), på Strømsgodset kirkegård i Drammen, hvor Sivle er gravlagt med sin hustru Wenche og datter, ved Papirtorget i Drammen og på Nordhue på Hedmarksvidda.  

 Redaktørarbeid 
 1883–1885 – Buskeruds Amtstidende 1887–1891 – Kristianiaposten Bibliografi 

 Romaner 
 1891 Streik Noveller 
 1887 Sogor 1887 Vossa-Stubbar 1894 Nye Vossa-stubbar 1895 Sivle-stubbar 1887 Berre ein Hund 1887 Gut, led af et hverdagsliv; Kristiania, Forlagt af ALB. Cammermeyer
 1887 Blandet Selskab 1898 Folk og Fæ ukjent Nålå Dikt og diktsamlinger 
 1878 En Digters Drøm. Tidsaanden tilegnet. (episke dikt)
 1894 Noreg 1895 Bersøglis- og andre Viser 1896 Skaldemaal 1898 En Fyrstikke og andre Viser 1901 OlavskvædeHan skrev også leilighetsdikt, blant annet bygdesangen til Ålgård, Ålgårdssangen. 

 Litteratur 
 Alfred Fidjestøl. Eit halvt liv : ein biografi om Per Sivle (2007) ISBN 978-82-521-6651-4
 Anders Hovden. Per Sivle : ei livssoge (2000) (Ny utgave med tillegg og merknader ved Karl-Anders Hovden)''

 TV-dokumentar 
 Per Sivle – eit liv i strid (2007) (NRK)

 Gatenavn 
Per Sivle er hedret med gatenavn i flere norske kommuner.

 Referanser 

 Eksterne lenker 


 «Berre ein Hund» på Wikikilden
Sivle-laget - en landsdekkende, frivillig interesseorganisasjon

 Men Per Sivle ble aldri statsrevisor…
 «Sogedikterens tragedie» Aftenposten 5. august 2007
 Digitaliserte bøker av Per Sivle hos Nasjonalbiblioteket

Kategori:Norske romanforfattere
Kategori:Norske novellister
Kategori:Norske lyrikere
Kategori:Nynorskforfattere
Kategori:Personer fra Voss kommune
Kategori:Norske salmediktere
Kategori:Medlemmer av Norsk Kvinnesaksforening