Sør-Spitsbergen nasjonalpark

Sør-Spitsbergen nasjonalpark er Norges største nasjonalpark og dekker den sørlige delen av øya Spitsbergen på Svalbard; sør for Bellsund og Van Keulenfjorden. Parken omfatter områdene Wedel Jarlsberg Land, Torell Land, Dunøyane og Sørkapp Land, samt kyststrøkene rundt disse. Dette er Norges største nasjonalpark.

Nasjonalparken ble opprettet ved kongelig resolusjon den 1. juni 1973, for å «bevare et stort, sammenhengende og i det vesentligste urørt naturområde på land og i sjøen med intakte naturtyper, økosystemer, arter, naturlige økologiske prosesser, landskapselementer, kulturminner og kulturmiljøer som referanseområde for forskning og for opplevelse av Svalbards natur- og kulturarv»Lovdata.no: Verneforskriften og den dekker et område på 13 286 km², hvorav 5 029 km² landareal og 8 257 km² marint areal.

Nasjonalparken ligger i traktatområdet Svalbard under norsk jurisdiksjon og forvaltning, og grenser i nord til Van Mijenfjorden nasjonalpark. Ellers omfatter nasjonalparken en rekke fuglereservater på øyene nord for Hornsund. Her omfatter Dunøyane fuglereservat alle øyer og skjær vest for Dunøysundet, Isøyane fuglereservat omfatter nordre Isøya og Isøykalven, mens Olsholmen fuglereservat omfatter Olsholmen. Sør for Hornsund omfatter Sørkapp fuglereservat ved Sørkapp både Sørkappøya og tilstøtende holmer og skjær rundt denne.

 Geografi, landskap, geologi 
Landskapet er storslagent og har spisse, alpine fjellformasjoner, kystsletter og isbreer. Innlandsområdene har store bresystemer og landarealet er i stor utstrekning dekket av evig is. 

Langs vestkysten består berggrunnen av kaledonsk, omdannet grunnfjell, og her er de høyeste og mest alpine fjellformasjonene i hele denne nasjonalparken. Hornsund er den dominerende fjorden, nest etter Van Keulenfjorden i nord som utgjør grense for parken. Lengre øst finner vi foldede og flatte etter-kaledonske sedimentære bergarter, og fjellene i denne delen er ikke så ville og dramatiske som langs vestkysten. 

I sør er Sørkapp Land et utspring avgrenset av Hornsund, og her ligger fjellet Hornsundtind på hele 1 431 moh. Det er det høyeste fjellet på Sør-Spitsbergen.

 Flora og fauna 
vestkysten har mest fruktbart klima, og er blant øygruppens mest produktive områder botanisk sett. Her vokser det en god del varmekjære planter. Østkysten har kaldere klima og har lite vegetasjon i sine landskap som preges av morener og breområder.

Hornsund er et viktig habitat for isbjørn. Her foregår det viktigste trekket av isbjørn mellom Storfjorden og Vest-Spitsbergen.  I nasjonalparken er det en rekke fuglefjell langs kysten og på øyene, med hekke- og overvintringsområder for ender og spesielt ærfugl. Her er ellers både krykkje, havhest og alkefugl.Svalbard Reiseliv AS: «Svalbard», brosjyre, Longyearbyen 2008. 

Østkysten langs Barentshavet har noen av Svalbards største sjøfuglkolonier. Fuglereservatene Sørkapp, Dunøyane, Isøyane og Olsholmen ligger innenfor parken som også omfatter flere vassdrag med mye røye.

 Kulturminner 
I Gåshamna har det vært gravd ut et 1600-talls anlegg for hvalfangst, og i Recherchefjorden i nord har det vært utgravninger foretatt av norske og russiske arkeologer. Det er også kulturminner fra  overvintringsfangst, gruvedrift, turisme, forskning og fra andre verdenskrig.

 Forvaltning og bruk av området 
Ved utløpet av Hornsund ligger det en polsk forskningsstasjon – Isbjørnhamna.

 Referanser 

 Litteratur 
 Stein P. Aasheim. Svalbard. Gyldendal, 2008. (Norges nasjonalparker). ISBN 978-82-05-37128-6 

 Eksterne lenker 



Kategori:Nasjonalparker i Norge
Kategori:Verneområder på Svalbard
Kategori:Verneområder opprettet i 1973
Kategori:Spitsbergen