Matthias av Det tysk-romerske rike

Matthias (født 24. februar 1557 i Wien, død 20. mars 1619 samme sted) var keiser av det tysk-romerske rike fra 1612. Han var sønn av keiser Maximilian II og bror til Rudolf II. Hans valgspråk var Concordia lumine maior («endrektighet er sterkere enn lys»).

Liv og virke
Bakgrunn
Han var tredje sønn av Maximilian II og Maria av Habsburg (datter av keiser Karl V), bror til Rudolf II, nevø til Ferdinand II.

Den reelle leder
Under sin bror, keiser Rudolfs, sinnssykdom ble han den virkelige leder for huset Habsburgs politikk. Denne prosessen fikk et formelt utslag i 1593 da keiser Rudolf gjorde ham fil guvernør i Østerrike. Da inngikk han et nært samarbeide med Wiens katolske biskop, Melchior Klesl, som senere ble hans nærmeste rådgiver. I 1605 tvang Matthias keiseren til å la ham ta hånd om de ungarske protestantiske opprørere. Resultatet ble freden i Wien, som sikret religionsfrihet i Ungarn og garanterte transilvanerne å velge sine egne fyrster i fremtiden. Samme året ble Matthias anerkjent som Huset Habsburgs overhode og som den fremtidige overtager som keiser, som følge av Rudolfs sykdom.

I allianse med storfolket i Ungarn, Østerrike og Mähren tvang Matthias sin bror til helt å overføre myndigheten over disse landene til ham. Rudolf overdro ham også  Böhmen i 1611. Matthias' ahær hadde da holdt Rudolf sinnesperret som fange i sitt slott i Praha en tid.

Han giftet seg i 1611 med sin tjueåtte år yngre kusine Anna av Tirol, datter av erkehertug Ferdinand II av Tirol. Ekteskapet ble uten barn som vokste opp.

Keiser
I 1612 etterfulgte han sin bror som keiser. Han forsøkte å føre en forsonlig politikk overfor protestantene. Denne politikk var drevet frem av Klesl, som dominerte i høy grad. Klesls ønske var at man med kompromisser mellom katolikker og protestanter ville styrke riket. Det var en del motstand mot denne politikken fra andre habsburgere.

Matthias bygget en jaktstue som senere skulle bli slottet Schönbrunn.

Matthias døde 20. mars 1619, 62 år gammel, bare tre måneder etter sin hustrus bortgang. Han ble etterfulgt av sin nevø Ferdinand II.

 Litteratur 

 Brigitte Vacha (Hrsg.): Die Habsburger. Eine europäische Familiengeschichte. Wien 1992, S. 189–192.




 Referanser 

 Eksterne lenker 


Kategori:Tysk-romerske keisere
Kategori:Bøhmiske monarker
Kategori:Personer fra Wien