Nikita Khrusjtsjov

Nikita Sergejevitsj Khrusjtsjov (1894–1971) var en sovjetisk politiker som ledet Sovjetunionen fra 1953 til 1964. Han førte en politikk som er blitt kjent som «avstalinisering».

 Tidlige år 
Nikita Khrustsjov ble født  15. april 1894 (etter gregoriansk kalender), 3. april 1894 etter den russisk-julianske kalender, i Kalinovka, en landsby i det som nå er Kursk oblast, nær dagens grense med Ukraina. 
Hans foreldre, Sergei Khrustsjov og Ksenia Krustsjeva, var fattige russiske bønder og hadde en datter to år yngre enn Krustsjov- Irinia.
I 1908 flyttet familien til Juzovka. Som ung fikk han arbeid som jernarbeider i Ukraina og fikk fagbrev. Som fagarbeider ble han fritatt fra verneplikten under første verdenskrig. Han deltok i faglig arbeid for bedre lønn og arbeidsforhold og i den politiske kampen mot tsar Nikolaj II. Da tsaren abdiserte i 1917, hadde ikke den provisoriske regjeringen i Petrograd særlig kontroll over Ukraina, og Khrusjtsjov ble valgt inn i det lokale sovjet i Rutsjenkovo, og i mai samme år ble han leder av dette. Han sluttet seg til bolsjevikene først i 1918 da den russiske borgerkrigen mellom kommunistene og de hvite ble merkbart hardere. Da de nye kommunistiske makthaverne inngikk fredsavtale med Sentralmaktene, ble området okkupert av tyske styrker, og Khrusjtsjov flyktet østover. Sent i 1918 eller tidlig 1919 gikk han inn i Den røde armé som politisk kommissær. Da borgerkrigen var over i 1921, ble han demobilisert og satt til å være kommissær for en arbeidsbrigade i Donbasområdet i hjemtraktene ved Donetsk.

 Andre verdenskrig 
Khrusjtsjov var en fremstående politisk kommissær i Den røde armé under andre verdenskrig, mest merkbart under slaget om Stalingrad.

 Sovjetisk leder 
Khrusjtsjov var førstesekretær i Sovjetunionens kommunistiske parti (SUKP) i perioden 1953–1964 og ministerpresident fra 1958 til 1964.

Han ville liberalisere Sovjetunionen etter Stalins totalitære styre. Han innførte en politikk som har blitt kjent som «avstalinisering», og satte fri mange fanger fra arbeidsleirene, Gulag. Han ville forbedre forholdet til vesten. Khrusjtsjov begynte å produsere flere forbrukervarer og minsket satsingen på det militære.

I 1956 tok Khrusjtsjov et voldsomt oppgjør mot Stalin, men Sovjetunionen forble et diktatur. Også under Khrusjtsjov ble forfattere arrestert for ting de skrev.

I 1959 ble Nikita Khrusjtsjov den første sovjetiske leder som besøkte USA. Etter besøket i USA omla han det sovjetiske jordbruket ved å begynne å dyrke kornslag som mais. Klimaet i Sovjetunionen passet ikke til det, så flere jorder ble liggende brakk, og matvarer måtte importeres. Khrusjtsjovs landbrukspolitikk var en medvirkende årsak til at han ble avsatt som leder i 1964.

Khrusjtsjov var Sovjetunionens leder under Cubakrisen i oktober 1962. Enkelte historikere mener at Khrusjtsjovs håndtering av krisen var en medvirkende årsak til at han måtte gi tapt i maktkampen i kommunistpartiet og ble avsatt som leder to år senere.

Khrusjtsjov var på statsbesøk i Norge i 1964, hvor han blant annet bodde på Bygdøy kongsgård og besøkte Herøya. Under Herøya-besøket oppdaget Per Røed i etterretningstjenesten at KGB spionerte på Khrustsjov. Dette ga Stay Behind god innsikt i russisk avlyttingsutstyr.Geir Arne Høiland og Torstein Bjaaland: Stay behind (s. 160), Pax forlag, Oslo 2023, ISBN 978-82-530-4391-3 I Bergen fikk akvariet fire stører i gave som ble oppkalt etter giveren, sendt med fly fra Det kaspiske hav. Den siste gjenlevende Nikita ble funnet død 29. mars 1999 etter at en av akvariets røktere skrudde på feil kran og sendte saltvann i stedet for ferskvann inn i størens basseng.«Verdensberømt fisk omkom i Bergen» Verdens Gang 16. april 1999 Besøket omfattet også et opphold i Danmark, der Khrustsjov møtte blant andre statsminister Jens Otto Krags kone Helle Virkner i hjemmet deres på Egernvej 61 på Frederiksberg. Da han brukte toalettet der, stjal spioner fra Khrusjtsjovs avføring for å undersøke om han led av noen sykdom, men det gjorde han ikke.Bo Søndergaard: «Danske spioner stjal Khrusjtjovs avføring», Politiken 27. oktober 2008

Han var gift med Galina (d. 1921) og fikk to barn; Leonid og Linda. Senere ble han gift med Nina Petrovna (1924).

 Se også 
 Sovjetunionens historie (1953–1985)

 Referanser 

 Eksterne lenker 




Kategori:Sovjetledere
Kategori:Personer fra den kalde krigen
Kategori:Personer fra Khomutovskij rajon i Kursk oblast
Kategori:Personer fra Donetsk