Johannes Olav Smit

Johannes Olav Smit, også kalt Jan Olav Smit (opprinnelig Hendrik Johannes Smit; 1883–1972), var en nederlandsk apostolisk vikar for Norge 1922–1928.

 Liv og virke
Bakgrunn
Johannes Smit ble født i Deventer som sønn av hattemaker og -forselger Antonius Gerardus Smit, og hans hustru Dorothea Maria Wennekendonk.

 Prest
Etter å ha blitt ordinert til prest den 15. august 1906 gjennomførte han videre studier i bibelvitenskap ved Det pavelige universitet Gregoriana i Roma. Han virket deretter som sjelesørger i Nederland i noen år, inntil han ble professor ved presteseminaret i Rijsenburg (1913–1922).

 Biskop i Norge
23. mars 1922 ble han utnevnt til apostolisk vikar for det apostoliske vikariat Norge (Norvegia e Spitsbergen). Han ble bispeviet i Deventer den 29. juni samme år av erkebiskop Henrik van de Wetering, og ble da gitt tittelen titulærbiskop av Paralus. Medkonsekrerende var biskop Augustinus Josephus Callier av Haarlem og biskop Arnold Frans Diepen av 's Hertogenbosch (Bois-le-Duc).

Biskop Smit kom til Norge den 4. oktober 1922, og ble høytidelig innsatt i embetet i St. Olav kirkes prestegård i Oslo fire dager etter. Han tok da navnet Olav etter Norges vernehelgen Olav den hellige. 

St. Josephsøstrenes store sykehus i Oslo, Vor Frue Hospital, ble utvidet og modernisert på denne tiden. I 1926 fikk biskop Smit innvie dets nye katolske sykehuskapell.

Biskop Johannes Olav Smit ble i 1926 den første katolske biskopen som reiste til Svalbard (Spitsbergen), som var blitt lagt under Norge i katolsk, kirkelig sammenheng allerede i 1913. Det var den katolske menighet Vår Frue i Tromsø som fikk denne voldsomme utvidelse av sitt territorium, ettersom Tromsø var den eneste av Nord-Norges byer som hadde regelmessig forbindelse med Spitsbergen. Det hadde ikke vært noen umiddelbar tanke om å opprette en anneksstasjon der. Av befolkningen der oppe var det ikke så mange, og det måtte antas at det bare unntaksvis bodde katolikker i gruvebyene. Men i 1926 henvendte et større antall gruvearbeidere fra Nederland seg til Roma med bønn om en sjelesørger. Biskop Smit reiste i den anledning til Longyearbyen for å undersøke forholdene.Tidsskriftet St. Olav, 27. august 1926: «... I Kingsbay og  Adventbay findes ikke katolikker. I Green Harbour omkring et snes. ...»Norvegia Catholica 1843-1943, nyopptrykk 2013, s. 238. I august 1926Bernt I. Eidsvig i sitt bidrag «Den katolske kirke vender tilbake», i Den katolske kirke i Norge (red. John W. Gran, Erik Gunnes, Lars Roar Langslet), Oslo 1993) legger Svalbardsbesøket til 1927 (s.290), men det er feil - Uketidsskriftet St. Olav fra de aktuelle årene omtaler reisen i 1926, og tier om noe besøk av biskop Smit i 1927. besøkte han Ny Ålesund (Kongsfjorden, Kings Bay), Longyearbyen (i Adventfjorden, Advent Bay, der han feiret for første gang en katolsk messe den 4. august, St. Dominikus' festdag den gang), og Barentsburg (som var den nederlandske gruvebyen); sistnevnte sted meddelte han fermingens sakrament. Av de førti som var til stede var halvparten katolikker.Den katolske kirke i Norge: fra kristningen til i dag, s.290 Da det nederlandske selskap snart etter kalte sine medarbeidere tilbake, ble det imidlertid intet av den påtenkte anneksstasjon.Norvegia Catholica 1843-1943, nyopptrykk 2013, s. 239.

Året etter besøkte den amerikanske kardinal Denis Joseph Dougherty Svalbard - han besøkte i august 1927 Ny Ålesund.The New York Times: DOUGHERTY BACK FROM TRIP ABROAD; Philadelphia Cardinal Greeted at Quarantine by Delegation From His Archdiocese. VISITED MANY COUNTRIES. Made Official Call at Vatican -Says Cruise to Arctic Circle Was Most Novel Experience., 7. september 1927, lest 7. juli 2025.  

I hans tid som apostolisk vikar kom han i konflikt med ordenssøstre som drev sykehus. Det var pålagt en skatt på sykehusene, noen øre for hvert døgn en seng ble benyttet. Biskop Smit ønsket å utvide denne beskatningen, og pådro seg dermed søstrenes sterke misbilligelse. 

Han vervet kraftig for støtte for den norske katolske kirke i sitt hjemland Nederland, blant annet ved hjelp av tidsskriftet Uit het land van St. Olav.

Deretter oppsto en skandale rundt ham, som han selv ikke var skyld i. En svensk konvertitt ble forelsket i ham, og på et tidspunkt kom hun seg inn i St. Olav kirkes bispegård mens biskopen var der og begynte å kle av seg. Biskopen fant å måtte hoppe ut av et vindu for å unngå henne, men han unngikk ikke at historien ble kjent på byen. Einar Rose skrev kort tid etter en kjent revyvise om tildragelsen.

 Fra 1928 til 1972 
11. oktober 1928 fratrådte biskop Smit sitt embete i Norge, og reiste til Roma, der han ble kannik i Peterskirken. Dette er et embete som gir en viss status, men som først og fremst er av seremoniell art. 

I Roma skjedde det etter noen få måneder en ny skandale omkring ham. Den før nevnte forsmådde konvertitten - Gudrun Margerita Ramstad, av italienerne kalt la bionda NorvegeseWillem Grossouw: Alles is van u, Gewijde en profane herinneringen, 1981, blz. 113 - reiste til Roma, og i Peterskirkens forhall rettet hun den 24. november 1929 en pistol mot ham idet han og andre kanikker toget i prosesjon inn mot kirkens hovedport. En annen av kannikene slo pistolen ut av hendene hennes, og hun ble raskt overmannet av vakter, men episoden utløste en rettslig knipe for den rett før opprettede Vatikanstaten, da man ikke ønsket å overlevere henne til de fascistiske myndighetene i Italia, noe som kunne ha skapt en uheldig presedens. Det viste seg at pistolen dessuten var både uladd og ikke avsikret, og de kirkelige myndigheter valgte derfor å avskrive hele saken med henvisning til at hun hadde vært i psykisk ubalanse.Willem Grossouw: Alles is van u, Gewijde en profane herinneringen, 1981, blz. 113

I 1935 var biskop Johannes Olav Smit en av de to primære medkonsekrerende biskoper ved erkebiskop av Utrecht og senere kardinal Jan de Jongs bispeordinasjon.www.catholic-hierarchy.org dejongj, lest 3. mars 2022

Biskop Johannes Olav Smit bodde på det tyske prestekollegium inntil Campo Santo Teutonico i Vatikanstaten, rett ved Peterskirken på den ene side og Palazzo Sant'Ufficio på den andre. Der bodde han sammen med blant andre den irske Hugh O'Flaherty, «Vatikanets røde pimpernell», som han samarbeidet med både under og etter andre verdenskrig. Det var herfra O'Flaherty koordinerte sitt hjelpeapparat i 1943/44. 

Biskop Smit var høyt skattet av pave Pius XII (som Smit skrev en tidlig biografi om i 1949) og av pave Johannes XXIII, som utnevnte ham til «biskoppelig assistent til pavetronen». Han gjorde også en stor innsats for nederlandske pilegrimer til Roma.M.P.M. Muskens, Friezen, Franken Nederlanders. Op bedevaart, voor studie, voor overleg in Rome. Een geschiedenis. een uitnodiging Rome, 1988, 85-86.

I 1951 var biskop Smit en av de to primære medkonsekrerende biskoper ved erkebiskop og senere kardinal Bernardus Johannes Alfrinks bispevielse i katedralen i Utrecht.catholic-hierarchy.org alfrink, lest 28. februar 2021

Biskop Smit er gravlagt på den tyske pilegrimskirkegård (Campo Santo Teutonico) i Vatikanet.

Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
 Biskop Johannes Wolfgang von Bodman (1651–1691)
 Biskop Marquard Rudolf von Rodt (1644–1704) *bispeviet 1690
 Biskop Alexander Sigismund von der Pfalz-Neuburg (1663–1737) *1691
 Biskop Johann Jakob von Mayr (1677–1749) *1719
 Biskop Joseph Ignaz Philipp von Hessen-Darmstadt (1699–1768) *1741
 Erkebiskop Klemens Wenzeslaus von Sachsen (1739–1812) *1766
 Erkebiskop Max Franz von Havsburg-Lothringen (1756–1801) *1785
 Biskop Kaspar Max Droste zu Vischering (1770–1846) *1795
 Biskop Cornelius Ludovicus van Wijkerslooth (1786–1851) *1833
 Erkebiskop Johannes Zwijsen (1794–1877) *1842
 Biskop Franciscus Jacobus van Vree (1807–1861) *1853
 Erkebiskop Andreas Ignatius Schaepman (1815–1882) *1860
 Erkebiskop Petrus Matthias Snickers (1816–1895) *1877
 Biskop Gaspard Josephus Martinus Bottemanne (1823–1903) *1883
 Erkebiskop Henricus van de Wetering (1850–1829) *1895
 Biskop Johannes Olav Smit (1883–1972) *1922www.catholic-hierarchy.org smit, lest 12. november 2021

 Verker i utvalg 
 Jan Olav Smit og Hugh O'Flaherty: In our Father’s house. Saint Peter’s and the Vatican, Vatican Polyglot Press, Roma 1939.
 Jan Olav Smit: Pastor Angelicus. Paus Pius XII, J.J. Romen & Zonen, 1949
 (oversettelse: Pope Pius XII, Burns Oates & Washburne, London & Dublin, 1951)
 Jan Olav Smit med Reinier Post: Naar Rome. Geïllustreerd handboek voor reizigers naar Rome 6e dr. Utrecht 1958
 Jan Olav Smit og Hugh O'Flaherty: O Roma felix: Practical guide for walks in Rome, Verdesi, Roma 1959.

 Referanser 

 Se også 

 Den katolske kirke i Norge
 Liste over norske biskoper

Kategori:Ikkenorske katolske biskoper i Norge
Kategori:Nederlandske katolske biskoper
Kategori:Nederlandske katolske biskoper utenfor hjemlandet
Kategori:Nederlandske katolske biskoper i den romerske kurie
Kategori:Linjen von Bodman
Kategori:Personer fra Deventer
Kategori:deltakere på Andre Vatikankonsil