Gjallarhorn

Gjallarhorn er, ifølge Snorre Sturlasons eddadikt Gylfaginning, hornet til guden Heimdall i den norrøne mytologienSnorre Sturlasson, Gylfaginning (Den yngre Edda), Det norske samlaget (1973), s 47.

Dette hornet kunne høres i både menneskenes verden og gudenes verden, og til og med i underverdenen, og brukes til å vekke gudene dersom det er fare på ferde, særlig dersom noen forsøker å komme seg over Bifrost, broen mellom Åsgard og Midgard, som Heimdall vokter. Dette hornet skal også markere starten på Ragnarok, verdens undergangSnorre, s 87.

Navnet Gjallarhorn brukes også om det (drikke-)hornet som Mime drikker av fra Mimes brønn for å få visdomSnorre, s 34. Også eddadiktet Grimnismål antas å referere til Heimdalls horn som et drikkehornGrimnismål, vers 13. Den doble bruken av hornet - som blåseinstrument og som drikkehorn - har vært allment kjent også i den «menneskelige» verden fra tidlig jernalderRudolf Simek, Dictionary of northern mythology, Stuttgart (1984), s 110-111. Hornet som varsling i strid er også kjent fra andre land, jf. den frankiske sagnhelten Rolands olifant - et blåseinstrument laget av elfenben.

 Referanser 

 Eksterne lenker 
 Store norske leksikon, Gjallarhorn

 Litteratur 
 Anders Bæksted, Nordiske guder og helte, København (1984), s 142-145

Kategori:Norrøn mytologi