Håkon V Magnusson

Håkon V Magnusson (norrønt: Hákon háleggr Magnússun) (1270–1319) var Norges konge mellom 1299 og 1319. Fra 1284 til 1299 var han hertug over Oslo, Oplandene, Færøyene, Ryfylke og Hjaltland med uinnskrenket rådevelde. Håkon er for øvrig kjent for byggingen av Akershus festning, Vardøhus festning og Båhus festning, og for at han gjorde Oslo til Norges rikshovedstad i 1314.  Han ble omtalt som Hákon Háleggr (den høye) på norrønt (i Flateyjarbók), og Håkon Langben på dansk.

 Biografi 
Håkon var sønn av Magnus VI Haakonsson Lagabøte og Ingeborg Eriksdatter av Danmark. Magnus Lagabøte delte kongeriket mellom sine to sønner Eirik og Håkon. Erik som var eldst, ble konge i 1280, mens Håkon fikk hertugtittel allerede i 1273. Håkons hertugvelde var formynderstyrt fram til 1284 da han var 14 og fikk regjeringsmakt. Hertug Håkon utviklet Oslo betydelig. Det gamle Oslos sentrum ble utvidet da fransiskanerne, etter invitasjon fra hertugen, etablerte kloster på sørøstsida av Alna, i skyggen av Ekebergskrenten. Visstnok skal det ha ligget en kirke i området som fransiskanerne overtok. Grunnsteinen til Akershus festning ble lagt på 1290-tallet. 

Da broren, kong Eirik Magnusson, døde og Håkon overtok kongemakten over hele Norgesveldet 1. november 1299, overtok Oslo som kongssete etter Bergen. 31. august 1314 ble det politiske tyngdepunktet flyttet til Oslo, da kong Håkon besluttet at prosten ved Mariakirken i Oslo skulle være Norges kansler til evig tid, og overlot ham rikets segl og arkiver.«Oslo hovedstad i 700 år?» Arkivverket Oslo var nå blitt Norgesveldets nye rikshovedstad. Sammen med dronning Eufemia av Rügen fikk han datteren Ingebjørg Håkonsdatter, født 1301, gift i 1312 med Erik Magnusson av Södermanland. Hans eldste datter, Agnes Håkonsdatter (1290–1319), var hans uekte barn som giftet seg i 1302 med lendmannen Havtore Jonsson til Sudrheim og Borregård (1275–1320), og deres to sønner Jon og Sigurd ble senere sentrale i norsk politikk. 

I 1313 mottok kong Håkon «Martin finnekonge» (Marteinn finna kongr) i Bergen, den eneste av fem-seks navngitte «finnekonger» i Finnmark som nevnes i kildene og knyttes til et årstall. (Flatø-annalene for 1313: þetta sumar kom Marteinn Finna kongr til Hakonar kongs.) Også Flatøyboken nevner besøket.Trond Gabrielsen: Riksombudsmenn i Nord-Norge 850-1350, UiO, høsten 2007 (s. 193) Martins ærend var trolig å få avklart samenes rettslige stilling i Norge, for den islandske høvdingen Gissur Galle (1269-1370) var kommet som skatteoppkrever i Finnmark, og kjent for å opptre brutalt. Martin skal ha bedt om skattelettelser for samene som da levde i fattigdom.Holberg, Eirin og Røskaft, Merete: Håløygriket: Nordlands historie før 1600 (s. 349-50), Fagbokforlaget 2015, ISBN 9788245018301 En rettarbot fra Hålogaland samme året fastslo deretter at samer bare skal betale 1/3 straffebot til konge eller kirke de første 20 årene etter at de er omvendt til kristendommen - og etter utløpet av denne perioden fortsatt dømmes «med forstand og godhet».Jørn Øyrehagen Sunde: Speculum legale - rettsspegelen (s. 136), Fagbokforlaget, ISBN 978-82-450-0090-0 Gissur Galle oppkalte sønnene sine etter kong Håkon og hans far Magnus,<ref> Torgrim Titlestad: The historical journey of a saga treasure</ref> og var selv farfar til Jon Håkonsson som bekostet Flatøyboken.Kristin Aalen: «Første bind av gammel norsk historiebok ferdig», Stavanger Aftenblad 29. september 2014

Håkon regjerte landet til sin død på Tunsberghus 8. mai 1319. Han ble begravet i Mariakirken i Oslo. Graven er markert med en steinplate.

Med Håkon døde Sverre-ætten ut på mannssiden, og Eriks og Ingebjørgs sønn Magnus ble i 1319 konge i både Norge og Sverige.

 Gravsted 
I 1624 ble Oslos befolkning tvangsflyttet til området rundt Akershus festning, og hus og kirker i gamle Oslo jevnet med jorden. Også Mariakirken ble brukt som steinbrudd, og først i 1868 ble det utgravd. Dessverre tok arkeologen bare vare på ett eneste fullstendig skjelett, i tillegg 19 kranier til de anatomiske samlingene i Kristiania universitet. 1961-63 pågikk nye utgravninger, og i murte hvelvgraver under kirkekoret fant man levningene etter kong Håkon, dronning Eufemia og hennes far kong Witzlav, som døde i Oslo i julen 1302 på besøk hos sin datter. De ble identifisert av dr.med. Per Holck ved aldersbestemmelse av tennene. Ett av kraniene stemte overens med kong Håkons alder, likeså ble dronning Eufemias hodeskalle identifisert. Det ble vurdert å gravlegge dem i Nidarosdomen, men i samråd med kong Olav ble levningene overført til slottskirken på Akerhus,Utgravningene i Mariakirken festningen som kong Håkon selv lot bygge, der man mente at også Sigurd Jorsalfare lå.Gravstedet på Akershus slott 29. september 1982 ble det holdt en seremoni på Akerhus slott, med kong Olav og kronprinsparet til stede. 

 «Hellig Haakon» 
Håkon V Magnusson så sin kongsgjerning i et kristent perspektiv. Han gikk til daglig enkelt kledd, ga strenge påbud til sine sysselmenn om rettferdig behandling av sine undersåtter og straffet strengt overgrep som ble begått. Han ga påbud om å lage overnattingssteder for pilegrimer på vei til Nidaros, stimulerte misjonsarbeidet og glemte aldri å regulere arbeidsfolkets lønninger. Han ga store gaver til kirkene og bygde Mariakirken i Oslo. Samtidig var han europeisk orientert, og særlig gjennom dronning Eufemia hadde hoffet nær kontakt med europeisk kultur- og åndsliv.

Det fortelles at hele Oslo sørget da han døde, og at det skal ha skjedd flere mirakler ved hans båre. I Mariakirken fantes et Håkons-alter, og det fortelles at kongen helt frem til reformasjonen ble holdt for å være hellig. Et diplom fra 1424 omtaler «de hellige Konger Magnus og Haakon» som lovgivere, og to andre forteller at Henrik Krummedike hadde skjenket gods til den hellige Håkons alter i Mariakirken i Oslo. Christian II søkte pave Leo X om at to helgener, «Hellig Eler og Hellig Hogen», ble kanonisert.Helligkåring av kong Håkon Så sent som i 1521 ble Håkon V da beatifisert av Leo X, noe som innebar at paven tillot slik dyrkelse som tilkommer en helgen, men begrenset kun til den kirken hvor vedkommende er gravlagt. Leo X ga tillatelse til at kong Håkon ble skrinlagt i Mariakirken, og at kirkens prester holdt messe for ham og helligholdt hans dødsdag. I testamentet sitt påbød Håkon V selv at hans dødsdag skulle feires med almisser og mat til byens fattige.Jørgen Haavardsholm: «St. Hallvard - Oslos skytshelgen», Dagbladet 21. mai 2000 Dyrkelsen av ham opphørte etter reformasjonen i 1537. 
At Håkon V Magnusson ble æret som helgen, ikke bare i Oslo og på Østlandet, men også utenlands, viser denne folkevisen:Der kom Bud for Oslo indog ingen Mand dem kjende:død var hellig Haakon KonningSankt Olaf Kongens Frende.Død var hellig Haakon Konningog Gud kaldte ham af dage:han blev ført i Oslo ind,i Mariekirke lagdes han i Graven.(Dansk håndskrift fra ca. 1560)

 Etterkommere 
I en liste over oldsaker i Bergen Stift fra 1600-tallet nevnes at det i en forfallen og senere forsvunnet steinkirke på gården Qvale (Hvål) i Sogndal prestegjeld skulle ha vært en gravstein med en innskrift som anga den gravlagte som «tredie Mand fra hellig Kong Haagen''». Beskrivelsen passet på Håkons datterdatters sønn, oldebarnet Håkon Jonssøn, som nettopp var eier av gården Hvaal. Kong Håkons datter Ingebjørg var i andre ekteskap gift med Knut Porse, hertug av Samsø, Halland og dansk Estland. De fikk sønnene Håkan og Knut, som begge døde i svartedøden, og datteren Birgitta, som giftet seg med Jon Havtoresson, Agnes Håkonsdatters sønn. De fikk blant andre sønnen Håkon Jonssøn (1345-91). Han skal dermed ha vært dattersønn av begge Håkons døtre, Ingebjørg og Agnes, og dermed «tredje mann fra kong Håkon» dobbelt opp.Etterkommere 

Blant Håkons etterkommere var 4 x tippoldesønnen Knut Alvsson, som ble gravlagt i Mariakirken i Oslo flere år etter sin død.Øystein Hellesøe Brekke: Knut Alvssons krig (s. 8), forlaget Vigmostad Bjørke, Bergen 2017, ISBN 978-82-419-1453-8

Stamtavle

 Referanser 

 Eksterne lenker 
 Utdypende artikkel på SNL
 Digitalt fortalt: «Kong Haakon den femte» (manus og idé Tove Søreide, NDR) (besøkt 16. februar 2012)

Håkon 05
Kategori:Nordmenn fra norrøn tid
Kategori:Personer fra Tønsberg kommune
Kategori:Nordmenn fra middelalderen
Kategori:Nordmenn på 1200-tallet
Kategori:Nordmenn på 1300-tallet