Philipps-Universität Marburg

miniatyr|Alte Universität
miniatyr|Philipp av Hessen, grunnlegger av universitetet
miniatyr|Philipps-Universität
miniatyr|Philipps-Universität
miniatyr|Philipps-Universität
miniatyr|Studenter «i couleur» er et vanlig syn i Marburg
miniatyr|Marburg-student, ca. 1700
Philipps-Universität Marburg (Alma Mater Philippina) er universitetet i Marburg, og ble grunnlagt i 1527 av landgreve Philipp av Hessen. Det er verdens eldste protestantiske universitet, og har omkring 19 000 studerende.

 Historie 
Universitetet ble grunnlagt av landgreve Philipp den 1. juli 1527, og hadde fra begynnelsen elleve professorer og 84 studenter. Universitetet holdt til i forskjellige klostre som tidligere hadde tilhørt de katolske dominikanerne, fransiskanerne og Brødrene av Felleslivet. To år senere fant religionssamtalene i Marburg mellom Luther, Zwingli og Melanchthon sted i Marburg. Landgreve Philipp fikk universitetsprivilegier av keiser Karl V i 1541.

I tiden fra 1580 til 1628 var den dengang svært kjente Rudolf Goclenius den eldre professor i filosofi, logikk og etikk ved Philipps-Universität. Han forsøkte å knytte Melanchthons filosofi sammen med Petrus Ramus' tenkning. I 1609 fikk Johannes Hartmann den første lærestolen i verden i farmasøytisk-medisinsk orientert kjemi. 

Da landgreve Moritz gikk over til kalvinismen ble også universitetets bekjennelse endret, noe som førte til at mange lutherske professorer dro til det nye lutherske universitetet i Giessen. Da Marburg i 1624 for et kortere tidsrom falt til det lutherske Hessen-Darmstadt ble universitetet mellom 1625 og 1649 slått sammen med universitetet i Giessen og deretter stengt.

24. juni 1653 ble universitetet gjenåpnet av Vilhelm VI av Hessen-Kassel. Universitetet opplevet på grunn av konfesjonaliseringen og finansielle problemer vanskelige år. I 1866 ble universitetet etter den prøyssiske anneksjonen av Hessen et kongelig prøyssisk universitet, og universitetets konfesjonelle innretning tok slutt. Det hadde i 1866 264 studenter og 51 professorer.

I tiden etter den prøyssiske anneksjonen ble universitetet betydelig utbygget, og samtidig spredt over større deler av Marburg.

I 1880 var det 500 innskrevne studenter, og i 1887 passerte studenttallet første gang 1 000. Frem til 1909 fordoblet antallet seg igjen, og i 1908 ble de første kvinnene tillatt å studere. I jubileumsåret 1927 var det 3 000 immatrikulerte.

I løpet av universitetets historie har en rekke berømte personer virket der.

Marburg har en sterk tradisjon for såkalt Couleurstudententum, altså uniformerte studentforeninger («i couleur», fransk for farve). Årlig arrangerer foreningsstudentene feiringen Marktfrühschoppen, som også fører til konflikter i byen og store politioppbud. Mange av disse gruppene, men ikke alle, er forholdsvis høyreorienterte og konservative, og flere er også kristelig orientert.

Etter 1960 har universitetet opplevet sterk vekst og blitt betydelig utbygget. Det har også overtatt bygninger fra andre institusjoner, bl.a. måtte den gamle Elisabethschule Marburg overlate sitt Savignyhaus til det juridiske fakultet.

På 1970- og 1980-tallet ble universitetet, og spesielt de samfunnsvitenskapelige og filosofiske fakultetene, regnet som venstreradikale høyborger. Den marxistiske samfunnsviteren Wolfgang Abendroth virket her fra 1950-tallet.

Philipps-Universität kjennetegnes idag spesielt av sitt rike forskningsmiljø og studietilbud innen humaniora. Det naturvitenskapelige forskningsmiljøet, spesielt kjemi og biologi, oppnår også gode plasseringer på internasjonale rangeringer, og det samme gjør psykologi.

12 % av studentene er utlendinger, og kommer fra 120 nasjoner. Over halvparten av studentene er kvinner.

Personer
 Professorer og dosenter 
 Wolfgang Abendroth (1906–1985), marxistisk statsviter, 1951–1972 i Marburg 
 Karl Theodor Bayrhoffer (1812–1888), filosof og fritenker
 Emil von Behring (1854–1917), vinner av den første nobelprisen i fysiologi eller medisin
 Elisabeth Blochmann, pedagog og filosof
 Dieter Boris, sosiolog med utviklingsland som forskningsområde
 Rudolf Bultmann (1884–1976), teolog og filosof
 Robert Bunsen (1811–1899), kjemiker
 Adolf Butenandt, kjemiker og nobelprisvinner
 Ernst Cassirer, filosof
 Hermann Cohen, filosof og nykantianer 
 Rudolf Criegee, kjemiker
 Frank Deppe, statsviter
 Hans Fischer, kjemiker og nobelprisvinner
 Hans-Georg Gadamer, filosof
 Nicolai Hartmann, filosof
 Martin Heidegger, filosof, Hannah Arendts lærer
 Kurt Hensel, matematiker
 Hans Heinz Holz, marxistisk filosof og elev av Ernst Bloch
 Dirk Kaesler, sosiolog
 Otto Kaiser, gammeltestamentlig teolog og filosof
 Wolfgang Klafki, pedagog
 Heinz Maus, sosiolog
 Paul Natorp, filosof
 Johannes Oldendorp, jurist
 Denis Papin (1647–1712), kom med noen ideer som senere ledet frem til oppfinnelsen  av dampmaskinen, 1687 professor i matematikk
 Wilhelm Röpke, politisk økonom 
 Friedrich Karl von Savigny, rettsteoretiker, grunnlegger av den historiske skolen innen rettsvitenskapen, og prøyssisk statsmann
 Alexander Saytzeff, kjemiker, oppdager av Saytzeff-regelen
 John Tyndall (1820-1893), fysikker, kjemiker, forskningsformidler, oppdager av tyndalleffekten
 Alfred Wegener (1880–1930), oppdager av kontinentalforskyvningen, pionér innen polarforskning
 Georg Wittig, kjemiker og nobelprisvinner
 Christian Wolff (1679–1754), filosof
 Karl Ziegler, kjemiker og nobelprisvinner
 Werner Slenczka, oppdager av Marburg-viruset

 Studenter 
 Hannah Arendt, politisk filosof, student av Martin Heidegger
 Karl Barth, teolog
 Gottfried Benn, dikter
 Ferdinand Braun, fysiker og nobelprisvinner
 Konrad Duden, språkforsker
 Rudolf Breitscheid, politiker
 Brødrene Grimm, studerte jus
 Jürgen Habermas, sosiolog og filosof, habiliterte seg under Wolfgang Abendroth
 Otto Hahn, nobelprisvinner og oppdager av kjernespalting
 Gustav Heinemann, tysk president, studerte jus og sosialøkonomi
 Gertrud von Le Fort, forfatter, studerte germanistikk, en av de første kvinnelige studentene
 Robert Lehr, en av grunnleggerne av CDU, studerte jus
 Wilhelm Liebknecht, politiker, studerte protestantisk teologi, filosofi og filologi
 Michail Lomonossow, grunnlegger av Universitetet i Moskva, studerte under Christian Wolff og ble gift med en pike fra Marburg
 Michael Naumann, politiker, publisist, utgiver av Die Zeit
 José Ortega y Gasset, spansk filosof, sosiolog og essayist
 Boris Pasternak, dikter, studerte filosofi
 Ferdinand Sauerbruch, kirurg
 Konstantinos Simitis, gresk statsminister, studerte jus
 Wilhelm Weischedel, filosof
 Ulrike Meinhof, terrorist, grunnlegger av RAF
 Hans Eichel, tysk finansminister
 Alfons van Gelder, dommer i Tysklands føderale høyesterett, Bundesgerichtshof, fra 1990 til 2001.

 Referanser 

 Eksterne lenker 

 AStA der Philipps-Universität Marburg 
 Marburger Universitätsmuseum 

Marburg, Universität
Kategori:Marburg
Kategori:Etableringer i 1527
Kategori:Utdanningsinstitusjoner etablert i 1520-årene
Kategori:Utdanning i Hessen