Tarjei Vesaas

Tarjei Vesaas (1897–1970) var en norsk forfatter som ga ut mange romaner, noveller, dikt og skuespill.

Hans forfatterskap preges delvis av modernisme, og hans romaner er også utgitt utenlands. Han skrev på nynorsk. Vesaas skrev dikt og dramatikk, men var først og fremst kjent for sine romaner og noveller. Hovedverkene er Fuglane (1957) og Is-slottet (1963). Hans faste forelegger var Harald Grieg i Gyldendal og de to var gode venner.

I 1964 vant Tarjei Vesaas Nordisk råds litteraturpris for boken Is-slottet. For prispengene opprettet han et legat. Avkastningen fra legatet utgjør prispengene i Tarjei Vesaas' debutantpris som hvert år deles ut til årets beste unge skjønnlitterære debutant. Prisen deles ut av Forfatterforeningens litterære råd.

 Liv 
 Bakgrunn 
Tarjei Vesaas ble født i 1897 på den avsidesliggende gården Vesås i Vinje, 600 m.o.h., som odelsgutt, den tiende i rekken - med to yngre brødre. («Ei syster lengta vi etter.») Barna ble tidlig satt til gårdsarbeid, men om vinteren leste de mye ved parafinlampen. Moren hadde lærerutdanning, og begge foreldre likte å lese, så det var bøker i huset, og flere aviser. Faren holdt alltid en Kristiania-avis.

Vesaas holdt seg for seg selv på skolen. I Det store spelet skildrer han miljø og stemninger fra sin egen skoletid, men vennen som hovedperonsøn «Per Bufast» får, «Olav Bringa», er oppdiktet. Vesaas hadde ingen slik barndomsvenn, men foretrakk bøker og turer alene i skog og mark. («Hugen var der nok til å hive seg ut i leven, men hemningane vart alltid sterkare.») Han kunne tenke seg å komme i børsemakerlære; farfaren hadde vært en kjent mesterskytte. Men så kom første verdenskrig da Vesaas var 17 år, og han fikk sterk motvilje mot børser og jakt. Avisene fortalte om rene massakrer langs fronten: «Det brende seg inn i ein så ein aldri sidan blir kvitt det...Ikkje i denne dag.» Han flyktet inn i gårds- og skogsarbeidet, ikke i noen glede over arbeidet, men fordi «det kjendest rett og slett vondt å vera til. Men så fór det gjennom ein som sviande skam: tanken på alle dei hundre tusen ungdomar som no om dagen måtte slutte å vera til. Det å få leva var sikkert deira høgste ønske.» Far og sønn gikk side om side i skogen, og senere skjønte Vesaas at det knapt var så enkelt for faren med denne tause sønnen som hadde tankene langt borte og «alltid stod på sin mors side».

I oktober 1917 syklet Vesaas over Haukelifjell til Voss for å gå på Lars Eskelands folkehøyskole, der litteraturtimene med Eskeland ved kateteret «slo opp dører», ikke minst hans opptatthet av Rabindranath Tagores rimløse prosalyrikk. Vinteren 1918/19 ble Vesaas innkalt til militæret som gardist i hovedstaden. Nå kunne han gå i teater, og fortapte seg i oppføringer av Vildanden og Peer Gynt. Daglønnen på 25 øre brukte han på kaffistova og sporveisbilletter; lommepengene hjemmefra gikk til teaterbilletter.

Vesaas var også filminteressert. Blant filmskuespillere satte han særlig pris på Marilyn Monroe, og blant regissører var han glad i Ingmar Bergman. Bergmans film Tystnaden «kunne han ikke få sett ofte nok». Vesaas satt dessuten i Norsk Films representantskap, der han tok til orde for mindre sensur av «erotisk farga film».Se s. 140-141 i Vesaas, H. M. (1976). Båten om dagen. Oslo: Aschehoug

 Forfatterskap 
Hans første forsøk som forfatter het Bok um Finn og ble refusert av Olaf Norlis forlag fordi den «ikke egnet seg til utgivelse», Men da han vant førstepremie på 300 kroner med et dikt, gjorde han et nytt forsøk på å bli utgitt, denne gang med en diktsamling. Også denne ble refusert. Tredje forsøk sendte han først til Kristofer Uppdal med forspørsel om han ville lese det. Uppdal skrev tilbake at noe var bra, men ikke til utgivelse: «Så skriv du noko betre neste gong.» Fjerde forsøk var fortellingen Menneskebonn, og den ble antatt av Norlis forlag våren 1923, skjønt ifølge konsulenten «sterkt påvirket av Hamsun». Vesaas' mor sa noen hyggelige ord om at eldstesønnen fikk utgitt sitt arbeid; resten av familien sa ingenting, og det ble heller ikke utbrakt noen skål.

I 1920- og 1930-årene reiste han mye rundt i Europa. Vesaas og Halldis Moren kjente til hverandres forfatterskap, og i 1931 sørget Mikkjel Fønhus for at de møttes på Hotell Bondeheimen i Oslo. Halldis Moren bodde på denne tiden i Sveits, og de to brevvekslet. I 1934 giftet de seg og bosatte seg på gården Midtbø i Vinje, som Tarjei hadde kjøpt i 1930 av sin farbror Øystein Vesaas. Paret fikk to barn, Olav og Guri.

Vesaas begynte å skrive Det store spelet på Vinje vinteren 1933/34 og var ferdig på Midtbø sommeren 1934. Oppfølgeren Kvinner ropar heim mente han selv fikk «slagside» av at han under skriveprosessen selv ventet familieforøkelse. Under andre verdenskrig bodde familien på Midtbø, og Kimen kom ut høsten 1940. Deretter måtte det paret skrev, gjemmes for okkupasjonsmakten. Manuskriptene til Bleikeplassen og Tårnet ble gjemt i en ur, med et kors risset inn i en granstamme så stedet kunne gjenfinnes. Siste krigsvinteren ble Huset i mørkret skrevet, ble ferdig i april 1945 og gjemt i garnhuset ved Vinjevatn. 

Vesaas fikk kunstnerlønn fra 1947 og Gyldendals æresgasje fra 1951. Han mottok også flere priser for sine bøker. blant annet Venezia-prisen for boken Vindane. Han døde på Rikshospitalet 15. mars 1970, 72 år gammel.

Stavanger har hedret ham med Tarjei Vesaas' vei på Tasta. I 1997 ble han portrettert på frimerke, NK1311.

 Bibliografi 
 1923: Menneskebonn (roman)
 1924: Sendemann Huskuld (roman)
 1925: Guds bustader (skuespill)
 1925: Grindegard. Morgonen (roman)
 1926: Grinde-kveld, eller Den gode engelen (roman)
 1928: Dei svarte hestane (roman)
 1929: Klokka i haugen (noveller)
 1930: Fars reise (roman)
 1931: Sigrid Stallbrokk (roman)
 1931: Gjest ved Boknafjorden (novelle)
 1932: Dei ukjende mennene (roman)
 1933: Sandeltreet (roman)
 1934: Ultimatum (skuespill)
 1934: Det store spelet (roman)
 1935: Kvinnor ropar heim (roman)
 1936: Leiret og hjulet (noveller)
 1938: Hjarta høyrer sine heimlandstonar (roman)
 1940: Kimen (roman)
 1945: Huset i mørkret (roman)
 1946: Bleikeplassen (roman)
 1946: Kjeldene (diktsamling)
 1947: Leiken og lynet (diktsamling)
 1947: Morgonvinden (skuespill)
 1948: Tårnet (roman)
 1949: Lykka for ferdesmenn (diktsamling)
 1950: Signalet (roman)
 1952: Vindane (noveller)
 1953: Løynde eldars land (diktsamling)
 1953: Bleikeplassen (skuespill)
 1953: 21 år (skuespill)
 1953: Avskil med treet (skuespill)
 1954: Vårnatt (roman)
 1956: Ver ny, vår draum (diktsamling)
 1957: Fuglane (roman)
 1959: Ein vakker dag (noveller)
 1961: Brannen (roman)
 1963: Is-slottet (roman)
 1966: Bruene (roman)
 1968: Båten om kvelden (roman)
 1970: Liv ved straumen (diktsamling)
 1971: Huset og fuglen – tekster og bilete 1919–1969

 Filmatiseringer 
 1951 – Dei svarte hestane – regi: Hans Jacob Nilsen / Sigval Maartmann-Moe
 1968 – Fuglane – regi: Witold Leszczynski
 1973 – Brannen – regi: Haakon Sandøy
 1974 – Kimen – regi: Erik Solbakken
 1976 – Vårnatt – regi: Erik Solbakken
 1987 – Is-slottet – regi: Per Blom
 1990 – Det rare / 21 år – regi: René Bjerke
 2011 – Bruene – regi: Trygve Hagen
2019 – Fuglane – regi: Anders T. Andersen

 Priser 
 1943 – Gyldendals legat
 1946 – Melsom-prisen
 1953 – Den litterære Venezia-prisen
 1957 – Doblougprisen
 1964 – Nordisk råds litteraturpris, for Is-slottet
 1967 – Bokhandlerprisen, for Bruene

Vesaas takket nei til æresboligen Grotten, St. Olavs orden og æreslønn fra staten fordi det ikke ville være i samsvar med «heile min natur».Dag og Tid, 15. juni 2018, s. 28-29.

 Se også 
 Tarjei Vesaas' debutantpris
 Referanser 

 Eksterne lenker 



  Tarjei Vesaas hos Gyldendal Norsk Forlag
  NRK: Lydfiler med Tarjei Vesaas
  Digitaliserte bøker av Tarjei Vesaas og om Vesaas hos Nasjonalbiblioteket
  Tarjei Vesaas hos Allkunne.no.
  diktarheimen-midtbo.no


Kategori:Vinnere av Gyldendals legat
Kategori:Vinnere av Doblougprisen
Kategori:Vinnere av Nordisk råds litteraturpris
Kategori:Vinnere av Bokhandlerprisen
Kategori:Personer fra Vinje kommune
Kategori:Begravelser på statens bekostning