Gustav Hertz

Gustav Ludwig Hertz (1887–1975) var en tysk fysiker, professor og nobelprisvinner.

 Liv og virke 
Hertz ble født i Hamburg og studerte ved Universitetet i Göttingen, München og Berlin frem til han ble uteksaminert i 1911. I 1913  begynte han som forskningsassistent ved Universitetet i Berlin, men ble tvunget til å forlate tjenesten alt året etter på grunn av første verdenskrig. Under krigen ble Hertz alvorlig skadet, men kunne fremdeles vende tilbake til Berlin i 1917, der han fikk tjeneste som privatdosent. Mellom 1920 og 1925 jobbet han i fysikklaboratoriet ved Philips' lampefabrikk i Eindhoven.

I 1925 ble Hertz valgt til professor og sjef for Instituttet for fysikk ved universitetet i Halle, hvor han ble frem til 1928 da han flyttet tilbake til Berlin for å bli sjef for Instituttet for fysikk ved Technische Hochschule Berlin. Av politiske grunner forlot han den akademiske verden i 1935 for å heller virke i industrien  gjennom sin tjeneste som sjef for Siemens' forskningslaboratorium.

Ved andre verdenskrigs slutt i 1945, havnet Hertz i Sovjetunionen. Der jobbet han frem til 1954 da han fikk jobb ved Instituttet for fysikk ved Karl-Marx-Universität i Leipzig. Her ble han frem til han gikk av med pensjon.

Hertz mottok Nobelprisen i fysikk i 1925 sammen med professor James Franck for deres oppdagelse om de lover som styrer ved en kollisjon mellom et elektron og et atom (Franck-Hertz eksperimentet).

Han var nevø av fysikeren Heinrich Rudolf Hertz og far til Carl Hellmuth Hertz.

 Referanser 

 Eksterne lenker 

Kategori:Tyske fysikere
Kategori:Tyske professorer
Kategori:Tyske nobelprisvinnere
Kategori:Nobelprisvinnere (fysikk)
Kategori:Personer fra Hamburg