Alois Alzheimer

thumb
Alois Alzheimer (egentlig døpt «Aloysius», 1864–1915) var en tysk lege, psykiater, nevrolog og nevropatolog, som først identifiserte symptomene og de histologiske funnene ved det som nå kalles Alzheimers sykdom. Han observerte sykdommen hos en pasient i 1901. Da hun døde i 1906 undersøkte Alzheimer hennes hjerne og fant særegne forandringer som han foreleste over i 1906.

 Liv og virke 
 Bakgrunn 
Alois Alzheimer ble født i småbyen Marktbreit i Bayern, hvor hans far var notarius publicus. Alois var hans eldste sønn av farens ekteskap med Barbara Theresia Busch, en søster av hans i 1862 avdøde første hustru, Eva-Maria Busch.

Han studerte ved universitetene i Aschaffenburg, Tübingen, Berlin og Würzburg, hvor han ble ferdig lege i 1887.

 Karriere 
I det følgende året brukte han fire måneder på å hjelpe mentalt syke kvinner, før han ble ansatt ved mentalanstalten i Frankfurt am Main, Städtische Anstalt für Irre und Epileptische. Emil Sioli var leder av asylet (1852–1922).

En annen psykiater/nevrolog og nevropatolog, Franz Nissl (1860–1919), begynte å arbeide i det samme asylet som Alzheimer, og det førte til et fruktbart samarbeid. Nissl introduserte Alzheimer for sin metode for sølvfarving av nerveceller som gjorde det mulig å se hjernens mikroanatomi i mye større detalj enn hva som hadde vært mulig tidligere. Alzheimer var en av grunnleggerne av det vitenskapelige tidsskriftet Zeitschrift für die gesamte Neurologie und Psychiatrie.

Etter at Alzheimers kone døde i 1901, flyttet Alzheimer til Heidelberg der han forsket videre under Emil Kraepelins ledelse. Da Kraepelin i 1904 ble professor ved den helt nye psykiatriske klinikken i München, tok han med seg Alzheimer dit som overlege. Under Alzheimers ledelse ble det nevropatologiske laboratoriet der et verdensledende forskningssentrum. Sammen med Alzheimer arbeidet slike berømtheter som Alfons Maria Jakob, Hans Gerhard Creutzfeldt og Frederic Lewy.

Alois Alzheimer ble syk mens han var på vei til Breslau i Schlesien (nåværende Wroclaw i Polen) i 1912. Han skulle da tiltre professoratet i psykiatri der. Sannsynligvis hadde han en infeksjon med streptokokker og i etterforløpet av den revmatisk feber med påfølgende skader på hjerteklaffene og nyreskader.

Han døde tre år senere, kun 51 år gammel, av hjertesvikt og nyresvikt.

 Skrifter 
 «Über eine eigenartige Erkrankung der Hirnrinde». I: Allgemeine Zeitschrift für Psychiatrie. Band 64 (1907), s. 146–148
 Der Krieg und die Nerven. Preuß & Jünger, Breslau 1915

 Referanser 

 Litteratur 

 Konrad und Ulrike Maurer: Alzheimer – Das Leben eines Arztes und die Karriere einer Krankheit; Piper, München 1998, ISBN 3-492-04061-6; Piper Taschenbuch 2000, ISBN 3-492-23220-5.
 Anne Eckert: Alois Alzheimer und die Alzheimer Krankheit. Pharmazie in unserer Zeit 31(4), S. 356–360 (2002), 
 Michael Jürgs: Alzheimer. Spurensuche im Niemandsland.  List Taschenbuch, München 2001, ISBN 3-548-60019-0; 1999, ISBN 3-471-79389-5.
 German E. Berrios: The history of 'Alzheimer's disease'. url=https://web.archive.org/web/20150527040224/http://genome.wellcome.ac.uk/doc_WTD020951.html | wayback=20071217100356

 Eksterne lenker 

 Biographie bei der International Brain Research Organisation kostenlos (GPL), auf Englisch
 Kalenderblatt zu Alois Alzheimer auf den Seiten von Deutschlandradio Kultur
 Alois Alzheimer, Neuere Arbeiten über die Dementia senilis und die auf atheromatöser Gefässerkrankung basierenden Gehirnkrankheiten, in: Monatsschrift für Psychiatrie und Neurologie 1898 3. pp. 101–115
 „Reise in die Nacht“, Artikel von Michael Jürgs in NZZ Folio, Dezember 2001
 GenWiki (genealogischer Wiki-Server): Alois Alzheimer
 Sternbiografie zu seinem 130. Geburtstag

Kategori:Tyske leger
Kategori:Tyske nevrologer
Kategori:Eponymer
Kategori:Alumni fra Humboldt-Universität zu Berlin
Kategori:Personer fra Landkreis Kitzingen