Nordvestpassasjen

De ulike øyene i arkipelet er skilt fra hverandre og det kanadiske fastland av en serie av Arktiske sjøveier som tilsammen er kjent som Nordvestpassasjen.IHO Codes for Oceans & Seas, and Other Code Systems , including IHO 23-3rd: Limits of Oceans and Seas, Special Publication 23, 3rd ed. (1953), published by International Hydrographic Organization.

 Historiske forsøk 
Fra det 15. århundre til det 20. århundre sendte mange europeiske land ut ekspedisjoner for å finne passasjen for å etablere en raskere handelsrute til Asia. Det var på leting etter denne passasjen at mesteparten av den nordamerikanske øst- og vestkysten ble oppdaget og kartlagt.

I 1539 sendte Hernán Cortés en ekspedisjon under ledelse av Francisco de Ulloa, som skulle seile langs dagens Baja California for å finne passasjen. 8. august 1585 kom den engelske oppdageren John Davis frem til Cumberland Sound på Baffin Island. I 1609 seilte Henry Hudson opp Hudsonelva for å lete etter passasjen. Hudson var senere involvert i oppdagelsesferder til Nord-Canada, og oppdaget Hudsonbukta.

Jens Munk prøvde i 1620, på oppdrag fra Christian IV å finne Nordvestpassasjen, men kom ikke lengre enn Hudson Bay.

I 1845 forsøkte en velutstyrt britisk ekspedisjon ledet av John Franklin å bryte seg vei igjennom isen ifra Baffinbukta til Beauforthavet. Da ekspedisjonen ikke returnerte ble det organisert et utall redningsekspedisjoner. Det var disse ekspedisjonene som kartla større deler av passasjen.

 Historisk trafikk 
Den første til å seile hele passasjen var den norske oppdageren Roald Amundsen, som hadde heist anker i 1903 akkurat i tide for å unngå hissige kreditorer som ville stoppe ekspedisjonen. Reisen ble gjennomført på tre år med den lille ombygde fiskebåten «Gjøa». Den ekstreme tidsbruken hadde sin årsak i at han valgte en rute som var kommersielt upraktisk for gjennomfarten. I tillegg var passasjen tidvis meget grunn.

Den første krysning fra vest til øst var med skonnerten «St. Roch» i 1940 under kaptein Henry A. Larsen. Med samme skip var Larsen også den første til å ta seg igjennom passasjen på en enkelt årstid (1944).

Ved utgangen av 2018 hadde totalt 290 skip krysset hele Nordvestpassasjen fra Atlanterhavet til Stillehavet eller omvendt. Båtene hadde benyttet ni forskjellige ruter øst for Beauforthavet:

RuteFarvannKarakteristikk Antall vestgående Antall østgående Antall totalt Første gang Rute 1Davisstredet, Lancastersundet, Barrowstredet, Melvillesundet, McCluresundet, Prince of Wales-stredet, Amundsenbukta kortest og dypest. 3 0 3 2001 Rute 2 Davisstredet, Lancastersundet, Barrowstredet, Melvillesundet, Prince of Wales-stredet, Amundsenbukta unngår de vanskeligste isforholdene i McCluresundet. 13 4 17 1944 Rute 3 Davisstredet, Lancastersundet, Barrowstredet, Peelsundet, Franklinstredet, Victoriastredet, Coronationbukta, Amundsenbukta vanligste rute for større skip. Minste dybde er 14 meter. 40 30 70 1967 Rute 4 Davisstredet, Lancastersundet, Barrowstredet, Peelsundet, Rae-stredet, Simpsonstredet, Coronationbukta, Amundsenbukta egnet for mindre fartøy når Victoriastredet er blokkert av is. Simpsonstredet er bare 6,5 meter dypt, og har skjær og vanskelige strømforhold. 45 11 56 1903−1906 Rute 5 Davisstredet, Lancastersundet, Prince Regent Inlet, Bellotsundet, Franklinstredet, Victoriastredet, Coronationbukta, Amundsenbukta ofte brukt av østgående fartøy når det er lite is i Bellotsundet. 22 36 58 1969 Rute 6 Davisstredet, Lancastersundet, Prince Regent Inlet, Bellotsundet, Rae-stredet, Simpsonstredet, Coronationbukta, Amundsenbukta brukt av mindre fartøy når Victoriastredet er blokkert av is. 34 42 76 1940−1942 Rute 7 Hudsonsundet, Foxesjøen, Fury og Heclastredet, Bellotsundet, Franklinstredet, Victoriastredet, Coronationbukta, Amundsenbukta noen ganger brukt av østgående fartøy. Isforholdene er vanligvis vanskelige i østenden av Fury og Heclastredet. 1 7 8 1975 Rute 8 Davisstredet, Lancastersundet, Prince Regent Inlet, Bellotsunddet, McClintock-kanalen, Prince of Wales-stredet, Amundsenbukta 1  1 2012 Rute 9 Davisstredet, Lancastersundet, Barrowstredet, Peelsundet, Rae-stredet, Simpsonstredet, Coronationbukta, Amundsenbukta, Prince of Wales-stredet, McCluresundet  1 1 2011

 Grensedisputt 
Passasjen er opphavet til en uenighet mellom Canada og USA. USA ser på passasjen som internasjonalt farvann, mens Canada mener at det er canadisk område. Skip som vil seile gjennom passasjen må ha tillatelse fra canadiske myndigheter.

Sommeren 2000 dro flere skip nytte av tynnere sommeris i passasjen og tok seg igjennom. Det er mulig at global oppvarming kommer til å gjøre passasjen farbar i større deler av året, noe som gjør passasjen attraktiv som shippingrute. Skip som skal fra Asia til Europa sparer 4000 km ved å benytte passasjen i motsetning til dagens shippingruter gjennom Panamakanalen.

 Se også 
 Nordøstpassasjen

Referanser

Eksterne lenker
 Irish Expedition completes the elusive Northwest Passage
 Arctic Passage at PBS' Nova site has articles, photographs and maps about the Northwest Passage, particularly the 1845 Franklin and 1903 Amundsen expeditions 
 Exploration of the Northwest Passage
 The Sir John Franklin Mystery
 'The Great Game in a cold climate'
 Mission to Utjulik
 The Voyage of the Manhattan
 U.S. nuclear submarines travel in Canadian Arctic waters without permission
 Canada considers the Northwest Passage its internal waters, but the United States insists it is an international strait.
 Information Memorandum for Mr. Kissinger – The White House 1970
 CBC Digital Archives – Breaking the Ice: Canada and the Northwest Passage
 Nova Dania: Quest for the NW Passage – NEARA Journal Vol. 39 #2
 Oppdaterte iskart fra Environment Canada (på engelsk)