Den sentralafrikanske republikk

Den sentralafrikanske republikk er en innlandsstat i Sentral-Afrika som grenser mot Tsjad i nord, Sudan i nordøst, Sør-Sudan i øst, Den demokratiske republikken Kongo og Republikken Kongo (Kongo-Brazzaville) i sør og Kamerun vest. Landet var en fransk koloni frem til 1960 og het da Ubangi-Shari.

 Historie 
Hovedstaden Bangui ble etablert av franskmennene i 1889. Kolonien Ubangi-Shari ble slått sammen med Tsjad til kolonien Ubangi-Shari-Tsjad i 1906. Landet ble en del av Fransk Ekvatorial-Afrika (nå Republikken Kongo) i 1910 og ble utskilt fra Tsjad til egen koloni i 1920. I 1958 ble det en selvstyrt republikk innenfor Det franske fellesskapet (Communauté Française), og uavhengig republikk i 1960. Fra selvstendigheten til tidlig på 1990-tallet kom landet til å bli styrt av ulike franskstøttede autokrater fra den sørlige delen av landet. Landet har vært preget av ustabilitet og en rekke konflikter. Flere ganger har styret blitt skiftet ut ved militærkupp. 

David Dacko ble landets første president 13. august 1960. I et statskupp i 1966 overtok hans fetter Jean-Bedel Bokassa makten i landet, og utviklet et av Afrikas verste terrorregimer. Han utpekte seg selv til keiser i 1976, men ble fjernet ved et kupp i 1979. Dacko ble på ny landets president, men ble styrtet i et kupp i 1981. General André Kolingba kom da til makten. Han ble valgt til president for seks år i en folkeavstemning i 1986 og gitt mandat til å danne et nytt parti som landets eneste tillatte, Rassemblement démocratique centrafricain (RDC). Etter nasjonalt og internasjonalt press ble han imidlertid i 1991 tvunget til å akseptere opposisjonspartier og holde presidentvalg. Valgene som ble holdt i 1993 førte til en sivil regjering. Ange-Félix Patassé kunne 22. oktober 1993 dermed stå frem som den første demokratisk valgte presidenten i landets historie. Han hadde vært statsminister i Bokassas regjering. Patassés parti var Mouvement pour la libération du peuple centrafricain (MLPC).

Siden var det en periode med etniske spenninger og politisk instabilitet, inklusive ett mytteri innen arméen i 1996-97 og et mislykket militærkupp i mai 2001, som ble slått ned med hjelp fra Libya. Ytterligere stridigheter blusset opp i november samme år da arméens leder, François Bozizé ble avskjediget. Bozizé lyktes i å samle styrker til et opprør og inntok hovedstaden nesten uten motstand. I mars 2003 hadde han kommet til makten i landet. Den sittende presidenten, Patassé, var utenlands da kuppet skjedde og er fremdeles i eksil. Etter å ha fungert som president i to år ble Bozizé valgt i 2005. Koalisjonen Convergence Kwa Na Kwa, som støtter Bozizé, vant de fleste plassene i nasjonalforsamlingen. 

En ny konfliktdimensjon oppstod i 2006, da det brøt ut opprør nord i landet knyttet til konfliktene i nabolandene Sudan og Tsjad. Opprørerne, som hevdet å kjempe mot korrupsjon og etnisk diskriminering, tok kontrollen over flere byer i nord. Frankrike støttet i henhold til avtalen regjeringen, og franske styrker kom inn blant annet med krigsfly i nord. Franske styrker var også i 2007 engasjert i kampen mot opprørere. I juli 2008 fikk konflikten enda en dimensjon, da medlemmer av den ugandiske militsgruppen Lord's Resistance Army (LRA) angrep en landsby sør i landet fra baser i Kongo. Den kongolesiske militsleder og politiker Jean-Pierre Bemba ble arrestert i Belgia med tanke på å få ham stilt for Den internasjonale domstolen i Haag. Han og hans soldater hadde bistått Patassé med å slå ned et opprør i 2002 og 2003. Bemba ble nå anklaget for overgrep.

 Demografi 
Den Sentralafrikanske republikk har en ung befolkning, med høye fødsels- og dødsrater. 40 prosent av befolkningen er under 15 år og kun 3,5 prosent av befolkingen er 65 år og eldre. 42 prosent av befolkningen lever i tettbygde strøk. Halvparten av befolkningen mangler tilgang på grunnleggende medisinsk hjelp og 70 prosent av befolkningen lever under den internasjonale fattigdomsgrensen. 

Befolkningen er sammensatt av en rekke forskjellige etniske grupper, hvor folkegruppene gbaya og banda er de to største. Fransk og sango er offisielle språk.

80 prosent av befolkningen er kristne, mens drøyt 15 prosent av befolkningen er muslimer. Fem prosent av befolkningen er animister.

 Politikk og administrasjon 
Utdypende artikkel: Sentralafrikansk politikk
Den sentralafrikanske republikk er en enhetsstat, hvor presidenten er landets statsoverhodet. Presidenten velges i allmenne valg for fem år og kan kun sitte to perioder. Presidenten utnevner visepresidenten, statsministeren og regjeringen. Siste presidentvalg ble gjennomført i 2020, da Faustin-Archange Touadéra ble gjenvalgt for en andre periode. Den lovgivende myndigheten ligger hos nasjonalforsamlingen, som har 105 medlemmer som velges for fem år.

Landet har et multipartisystem som er oppsplittet og preget av koalisjoner. Noen viktige partier er Convergence Kwa Na Kwa (KNK), Movement for the Liberation of the Central African People (MLPC) og National Union for Democracy and Progress (UNDP).

Militærkupp har historisk vært den vanligste formen for maktoverføring og landet har i flere perioder vært styrt av militæret. Sentrale myndigheter har i liten grad kontroll på landets grenser og andre forhold utenfor hovedstaden Bangui.

 Administrativ inndeling 
Den sentralafrikanske republikk er delt opp i fjorten administrative prefekturer (préfectures), to økonomiske prefektur (préfectures economiques) og en autonom kommune, hovedstaden Bangui. Prefekturene er videre inndelt i 71 kommuner (sous-préfectures).

 Bamingui-Bangoran
 Basse-Kotto
 Haute-Kotto
 Haut-Mbomou
 Kémo
 Lobaye
 Mambéré-Kadéï
 Mbomou
 Nana-Mambéré
 Ombella-M'Poko
 Ouaka
 Ouham
 Ouham-Pendé
 Vakaga

 Økonomi og næringsliv 
Den sentralafrikanske republikk er blant Afrikas og verdens fattigste land, og hadde 2023 et brutto nasjonalprodukt pr. innbygger på 445 dollar. Landet hadde i 2017 en statsgjeld som utgjorde 52 prosent av bruttonasjonalprodukt.

Jordbruk utgjør over halvparten av landets bruttonasjonalprodukt. Maniok, jordnøtter, mais, hirse, sorghum og kokebananer er viktige avlinger som både dyrkes for eget konsum i husholdene, og salg. Landet har som mange andre fattige afrikanske land store naturressurser, blant annet tømmer, olje, diamanter, gull og uran, men manglende infrastruktur vanskeliggjør eksport.

Landet har to offisielle valutaer, sentralafrikansk CFA-franc og den digitale valutaen Bitcoin, som ble tatt i bruk som valuta i 2022. Den sentralafrikanske republikk ble det andre landet i verden, etter El Salvador, som innførte Bitcoin som offisiell valuta.
 Økonomiske nøkkeltall Verdi År, kilde BNP 2,3 mrd US$ 2023, World Bank BNP (vekst)   0,9% 2023, World Bank Arbeidsløshet  6,2%  2023, CIA  BNP per innb  427 US$ 2022, World Bank

 Oppføring på UNESCOs lister 
Verdensarvsteder

Oppføringer på UNESCOs verdensarvliste (World Heritage List), verdens kultur- og naturarvsteder.

 Manovo-Gounda St. Floris nasjonalpark –  allsidig dyre- og planteliv

 Sangha Trinational

Mesterverker i muntlig og immateriell kulturarv

Oppføringer på UNESCOs liste knyttet til aktivt vern av immateriell kultur (Intangible Cultural Heritage). Årstallet angir når det ble listeført hos UNESCO.

 2003 – De muntlige tradisjonene knyttet til Aka-Pygméer (polyfone, eksperimentelle sanger)

 Fotnoter 

 Referanser 

 Litteratur 



 Eksterne lenker