Eirik Blodøks

Eirik I Haraldsson, Eirik Blodøks, Eirik Brodermorder eller "Eirik blodig", var trolig konge på Vestlandet omtrent i perioden ca. 930–935. Det er uvisst om han senere var konge over Northumberland med bosted i York. Han antas å være født på 890-tallet. Når han døde er mer uvisst. Eiríksmál forteller at han døde i slaget ved Brunanburh i 937, men det er også andre tolkninger.

 Kildesituasjonen 
De fleste historikere i dag mener at sagaene fra 1200-tallet (som Fagrskinna og Heimskringla) ikke gir et pålitelig bilde av forholdene før på 1100-tallet. Det er derfor få sikre kilder. Det er også usikkerhet om Erik Haraldsson som styrte York var Eirik Blodøks. Det er bare noen få skaldekvad, som kan anses som noenlunde samtidige med Eiriks levetid:
 Eiríksmál er laget etter Eiriks død og forteller i hovedsak om ankomsten til Valhall. Det er bare ett slag som passer rimelig med beskrivelsen om fem konger som kom til Valhall samtidig med Eirik. Det var slaget ved Brunanburh i 937. Fem unge konger falt i slaget, i tillegg til utallige andre. Dette stemmer med Eiríksmál vers 9: "Det er fem konger; jeg skal nevne navnene på dem alle; jeg er selv den sjette". Se for øvrig drøftingen nedenfor.
 Egil Skallagrimson laget dråpa Hodeløsningen (norrønt Hǫfuðlausn) om Eirik mens han var i York. Kvadet er en lovprisning av Eirik Blodøks som krigerkonge. Det nevner spesifikt «Den farlige krigsherren angrep skottene», som kan vise til kamper mot skotske styrker, men ellers er fremstillingen generell.  
 Egil Skallagrimson laget også en rekke lausviser. Vers 7, 20-21 og 23 omtaler Eirik eller Gunhild. Vers 7 forteller at Egil slapp fra Lista (i Vest-Agder) der han var fanget, og at tre menn (trolig Gunhilds menn) skulle forhindre ham i å komme seg unna - antakelig ved å drepe ham. Vers 20 er en forbannelse over Eirik. Egil ber gudene straffe Eirik og drive ham fra landet. I vers 21 anklager Egil noen (trolig Eirik) for lovbrudd og bedrageri, og sier at han skal gjengjelde Gunhild. Han antyder at han tidlig fikk et vondt ord eller forbannelse fra henne som førte til hans landsflukt. I vers 23 forteller Egil at han kjempet mot Eiriks menn og drepte tretten av dem i en strid, uten å frykte Blodøks' eller Gunhilds vrede.Margaret Clunies Ross: Egill Skallagrímsson, Lausavísur, i Margaret Clunies Ross, Kari Ellen Gade and Tarrin Wills (redaktører), Poetry in Sagas of Icelanders. Skaldic Poetry of the Scandinavian Middle Ages 5. Turnhout: Brepols. <https://skaldic.org/m.php?p=text&i=1167> (Hentet 8. november 2025) Navnet Lista passer dårlig i rimet, og kan være en feil overlevering.
 Egil Skallagrimson laget også Arinbjørnkvadet. I vers 5 omtales Eiriks fryktinngytende utseende - hans mørke, truende blikk som skremte folk. Strofen beskriver ham som farlig å se på, med øyne som skinte av kongelig makt og trussel.https://www.heimskringla.no/wiki/Arinbjarnarkvi%C3%B0a_(B1)
Samlet gir dette lite å bygge på. En kan også bruke nyere kilder, men de kan neppe regnes som helt pålitelige selv om de nok inneholder mye som er rett.

 Familie og barndom 
Eirik hevdes å være sønn av kong Harald Hårfagre og kanskje kongsdatteren Ragnhild Eiriksdatter fra Jylland.Heimskringla, Harald Hårfagres saga, kapittel 21 - https://www.nb.no/items/f7f99b53937ed48f5783831fd2648477?page=61&searchText=blod%C3%B8ks. 

Claus Krag trakk Ragnhilds avstamning i tvil. Det er ingen kilder om noen «kong Eirik» i Jylland. Det kan være diktet av Snorre Sturlason for å legitimere Eirik Blodøks' navn og kongeverdighet.Claus Krags artikkel om Ragnhild Eiriksdatter i Norsk biografisk leksikon

Etter Historia Norvegiæ var Eirik Blodøks den eldste sønnen til Harald Hårfagre.Den eldste Noregs-historia : med tillegg: Meldingane frå Noreg hjå Adam av Bremen, utgitt av Halvdan Koht, 1921 Snorre mente at Guttorm var den eldste.Snorre Sturlasson: Heimskringla, Harald Hårfagres saga. Etter Fagrskinna var Eirik blant de eldste.Fagrskinna en norsk kongesaga, oversatt og med innledning av Johan Schreiner, Oslo, 1972, side 28. En del av de som i ettertiden er oppgitt som brødre til Eirik Blodøks, var ikke nødvendigvis det. Etter Haralds død ble det å stamme fra Harald Hårfagre politisk opportunt: det ga arverett til kongemakten. Å ha Harald Hårfagre som oldefar ga uendelig mye mer legitimitet til et maktprosjekt enn å stamme fra en tilfeldig småkonge. Det er mer enn sannsynlig at mange av de slektslinjene som senere tiders høvdinger viste til, hadde blitt redigert av hensyn til dette.Claus Krag (1989): «Norge som odel i Harald Hårfagres ætt : et møte med en gjenganger», Historisk tidsskrift, bind 68, nr 3, side  288-302.

Eirik ble fostret opp hos hersen Tore Roaldsson.Egils saga, oversatt av Hallvard Lie, 1970, side 74 - https://www.nb.no/items/1a717fb269d028276bb75d79a1f97313?page=75&searchText=blod%C3%B8ks 

Eirik var gift med ei Gunnhild. Ifølge flere sagaer ættet hun fra Hålogaland, og hun fremstilles i den forbindelse som trolldomskyndig.Krag, Claus: Eirik 1. Haraldsson Blodøks i Norsk biografisk leksikon på snl.no. Hentet 2. mai 2023 fra https://nbl.snl.no/Eirik_1._Haraldsson_Blod%C3%B8ks Historia Norvegiæ sier derimot at hun var datter av den danske kong Gorm.Krag, Claus: Eirik 1. Haraldsson Blodøks i Norsk biografisk leksikon på snl.no. Hentet 2. mai 2023 fra https://nbl.snl.no/Eirik_1._Haraldsson_Blod%C3%B8ks Peter Sawyer: Claus Krag: Vikingstid og riksssamling 800-1130, Aschehaugs Norgeshistorie, bind  1, Oslo 1995. 236s, ill., Historisk tidsskrift bind 76, nummer 2, 1997, side 284 - https://www.nb.no/items/4002375d4447108ad69d3f9cb31183f5?page=109&searchText=%22erik%20bloodaxe%22 Dersom Eirik også var kong Erik i York, hadde han også en skotsk eller engelsk kone.

Det er også usikkerheter om hvem som var barna deres - se artikkelen om Eirikssønnene.

 Tilnavnene Blodøks og Brodermorder
Det gis to ulike forklaringer på tilnavnet «Blodøks» i sagaene:
 Det forklares i Ågrip med at han tok livet av flere av brødrene sine.Ågrip, ved Gustav Indrebø, Norøne bokverk, 1973, side 24 - https://www.nb.no/items/2abfa9170e2236837ea21b67d478d7da?page=31&searchText=blod%C3%B8ks. 
 I Fagrskinna forklares tilnavnet med hans herjinger i "alle Vesterlandene".Fagrskinna, utgitt av Johan Schreiner, 1972, side 46 - https://www.nb.no/items/435779e5159d78fe161d97c4b55f406f?page=47&searchText=blod%C3%B8ks  

Kongesagaen til Theodricus (fra omkring 1180) forteller at Erik hadde tilnavnet Brodermorder (Fratrum-inferfector på latin) som følge av at han drepte sine brødre. Blodøks-navnet nevnes ikke.Theodoricus De antiquitate regum Norwagensium / On the Old Norwegian Kings. Utgitt av Egil Kraggerud. Novus forlag, Oslo, 2018, side 339. Egil Skallagrimson omtalte ham også som brodermorderen i et kvad som skal være laget på 900-tallet.Egils saga, oversatt av Hallvard Lie, 1970, side 130: Brodermorders make mannen til udåd egger: falske Gunnhild - https://www.nb.no/items/1a717fb269d028276bb75d79a1f97313?page=131&searchText=slag  Egils saga, oversatt av Hallvard Lie, 1970, side 148 og 136 - https://www.nb.no/items/1a717fb269d028276bb75d79a1f97313?page=137&searchText=blod%C3%B8ks

Historia Norwegie (fra en gang i perioden 1150-1235) har teksten: Ericus sanguineus, filius Haraldi, accepit uxorem Gunnildam, filiam Gormi regis Danorum… = Eirik blodig, sønn av Harald, tok til ekte Gunnhild, datter av Gorm, konge av danene.

 Eirik som konge på Vestlandet
Heimskringla forteller at Harald Hårfagre ga kongsnavn og deler av riket til flere av sønnene sine, og innsatte Eirik som overkonge over brødrene.Heimskringla, Harald Hårfagres saga, kapittel 42 -https://www.nb.no/items/0e3ce780326d4b78c546d6dc17f5c156?page=107&searchText=blod%C3%B8ks Storm, Gustav: Islandske Annaler indtil 1578. Christiania, 1888, side 102 - https://www.nb.no/items/712cb45ad32a29bbce8ffbe76ec260a9?page=193&searchText=928 Dette mangler i de eldre sagaene, og kan være oppdiktet. 

Sagaene er innbyrdes uenige om hvor lenge Eirik var konge:
 Theodoricus fortalte (på 1180-tallet) at Eirik Blodøks hersket i Norge i tre år hvorav to år alene og det tredje med sin bror (Håkon den gode).Theodoricus De antiquitate regum Norwagensium / On the Old Norwegian Kings. Utgitt av Egil Kraggerud. Novus forlag, Oslo, 2018, side 339. 
 Ågrip (fra slutten av 1100-tallet) forteller at Eirik Blodøks styrte Norge tre år etter at Harald døde.Egil Kraggerud: Theodoricus De antiquitate regum Norwagensium / On the Old Norwegian Kings. Novus forlag, Oslo, 2018, side 177. 
 Nóregs konungatal (fra 1190-tallet) forteller at Eirik hersket i fire vintrer.«Norges Kongerække på Vers (C.C.Rafn), vers 12 – heimskringla.no». heimskringla.no. Besøkt 14. juni 2023
 Heimskringla fra 1230-tallet forteller at Erik styrte tre år mens Harald levde og to år etter.Egil Kraggerud: Theodoricus De antiquitate regum Norwagensium / On the Old Norwegian Kings. Novus forlag, Oslo, 2018, side 177. 

Eirik Blodøks arvet riket til Harald Hårfagre. Det er stort sett enighet i forskningsmiljøene om at Harald Hårfagre gjorde seg til konge over større deler av Vestlandet.Krag, Claus: Harald 1. Hårfagre i Norsk biografisk leksikon på snl.no. Hentet 5. august 2022 fra https://nbl.snl.no/Harald_1._H%C3%A5rfagre Dette var riket Eirik arvet. Det eldre synspunktet om at Harald (og Eirik) var konge over store deler av dagens Norge, er det likevel fortsatt noen få historikere som hevder. Når noen sagaer forteller om Eirik i Viken, regnes det som oppdiktet.

Nóregs konungatal forteller at Eiriks bror Håkon Adalsteinsfostre kom hjem fra England og krevde halve riket.«Norges Kongerække på Vers (C.C.Rafn), vers 12 – heimskringla.no». heimskringla.no. vers 11. Besøkt 14. juni 2023 Det er ingen engelske kilder som bekrefter Håkons opphold i England. Heimskringla forteller at Håkon dro til Trøndelag og allierte seg med Sigurd Håkonsson Ladejarl.Heimskringla, Håkon den godes saga, kapittel 1. Claus Krag peker på at sagaene er innbyrdes uenige om hvorvidt Håkons kongsnavn ble brukt av jarlen i en maktkamp mot Eirik, eller om det var Håkon som utnyttet Sigurds maktbase i en kamp med broren.Claus Krag: «Eirik Blodøks» i: Norsk biografisk leksikon, 2. utgave, Bind 2, 2000. Det endte med at Eirik rømte landet.«Norges Kongerække på Vers (C.C.Rafn), vers 13 – heimskringla.no». heimskringla.no. Besøkt 14. juni 2023 Heimskringla, Håkon den godes saga, kapittel 1.

Annalis Regii (fra ca. 1300–1328) forteller at Harald Hårfagre gjorde Eirik til overkonge over brødre sine i 928, Eirik ble så konge da Harald Hårfagre døde i 931, Håkon kom i 933 og Eirik reiste i 934.Storm, Gustav: Islandske Annaler indtil 1578. Christiania, 1888, side 102 - https://www.nb.no/items/712cb45ad32a29bbce8ffbe76ec260a9?page=193&searchText=928 Annales vetustissimi (fra ca. 1310) forteller også at Harald Hårfagre gjorde Eirik til overkonge over brødre sine i 928.Storm, Gustav: Islandske Annaler indtil 1578. Christiania, 1888, side 47 - https://www.nb.no/items/712cb45ad32a29bbce8ffbe76ec260a9?page=137&searchText=928

 Var Eirik = kong Erik Haraldson i Northumbria? 
Det har lenge vært antatt at kong Erik Haraldsson i Northumbria var den samme som Eirik Blodøks. Det er reist tvil om riktigheten av dette. Ingen engelsk kilde mente at Erik Haraldsson var den samme som Eirik Blodøks.Clare  Downham: 'Eric Bloodaxe - Axed? The Mystery of the Last Viking King of York', Medieval Scandinavia, bind 14, 2004, side 52.

Hendelsene og tidspunktene i de norrøne kildene spriker, og de lar seg ikke uten videre harmonisere med de engelske kildene. Avhengig av hvilke kilder en vektlegger, kan hans liv i England beskrives forskjellig.  

 Norske kilder 
Kongesagaen til Theodricus (fra omkring 1180) forteller bare at han dro til England og ble ærefullt mottatt av kongen, og døde der.Theodoricus De antiquitate regum Norwagensium / On the Old Norwegian Kings. Utgitt av Egil Kraggerud. Novus forlag, Oslo, 2018, side 339. 

Forfatteren av Ågrip forteller (på 1190-tallet) at Eirik først dro fra Norge til Danmark. Så dro han til kong Adalstein i England, som var engelsk konge i perioden 927–939. Han fikk et jarledømme i Northumberland av kongen. Innbyggerne ville ikke ha ham. Han dro så i hærferd i "Vesterlandene" (Vest-Europa?), og så til Spania, der han falt.Ågrip, ved Gustav Indrebø, Norrøne bokverk, 1973, side 24f og 29f - https://www.nb.no/items/2abfa9170e2236837ea21b67d478d7da?page=31&searchText=blod%C3%B8ks. 

Historia Norvegiæ (fra en gang mellom 1150 og 1235) forteller at han dro til England, hvor kong Adelstein gjorde ham til greve over Northumberland. Han ble så fordrevet av innbyggerne, og dro til Spania hvor han ble overfalt og drept.Den eldste Noregs-historia : med tillegg: Meldingane frå Noreg hjå Adam av Bremen, utgitt av Halvdan Koht, 1921, side 35f - https://www.nb.no/items/bbf88e4b4d7689632d2df6dd20bd70ca?searchText=blod%C3%B8ks&page=35#33. 

Kongesagaen Fagrskinna (fra om lag 1220) forteller at Eirik tok rike i Northumberland. Landet var lite, og han i stedet dro i vesterviking og herjet omkring i Vesterlandene. I England falt han i et slag på land mot kong Olav Godfridsson (død 941).Fagrskinna en norsk kongesaga, oversatt og med innledning av Johan Schreiner, Oslo, 1972, side 42f og 46 - https://www.nb.no/items/435779e5159d78fe161d97c4b55f406f?page=43&searchText=blod%C3%B8ks

De norske kildene forteller at han ble jarl eller greve i Northumbria, og døde i England eller Spania.

Den eldste kilden vi har tilgjengelig er derimot Eiríksmál. Det fortelles at Eirik ikke kommer alene til Valhall - han følges av fem andre konger, og han selv er den sjette. Det er bare ett slag som passer rimelig med beskrivelsen om fem konger som kom til Valhall samtidig med Eirik. Det var slaget ved Brunanburh i 937. Fem unge konger falt i slaget, i tillegg til utallige andre. Dette stemmer med Eiríksmál vers 9: "Det er fem konger; jeg skal nevne navnene på dem alle; jeg er selv den sjette". De engelske kildene navngir ikke kongene. Opptil 20.000 mann kan ha kjempet i slaget, og i tiår etterpå omtaltes det som "den store krigen".

 Islandske kilder 
Orknøyingenes saga (fra ca. 1200) fortalte at kong Adelstein ga Eirik Northumberland. Han beholdt riket så lenge Adalstein var konge.Hagland, Jan Ragnar. "As you like it? Narrative units recycled: Nordimbraland in sequences of saga writing Jan Ragnar Hagland (Norwegian University of Science and Technology-NTNU, Trondheim) As a small tribute to the generous hosts of the present conference it seems, to me at."

Heimskringla ( fra ca. 1230), Den større saga om Olav Tryggvason (Óláfs saga Tryggvasonar en mesta) ( fra ca. 1300) og Flateyjarbók forteller at kong Adalstein ga Eirik Northumberland for at han skulle å verge landet mot daner og andre vikinger. Han fikk bosted i York.Heimskringla, Håkon den godes saga, kapittel 3 - https://www.nb.no/items/0e3ce780326d4b78c546d6dc17f5c156?page=115&searchText=kristne. Hagland, Jan Ragnar. "As you like it? Narrative units recycled: Nordimbraland in sequences of saga writing Jan Ragnar Hagland (Norwegian University of Science and Technology-NTNU, Trondheim) As a small tribute to the generous hosts of the present conference it seems, to me at." - http://sagaconference.org/SC13/SC13_Hagland.pdf Da Adalstein døde (i 939) ble Edmund konge. Edmund satte i stedet inn kong Olav (Olav Godfridsson) som hersker i Northumberland. Det ble et slag mellom Eirik og Olav, der Eirik falt.Heimskringla, Håkon den godes saga, kapittel 4 - https://www.nb.no/items/0e3ce780326d4b78c546d6dc17f5c156?page=115&searchText=kristne. Siden Olav Godfridsson døde i 941, må Eirik i så fall ha dødd mellom 939 og 941.

Kronologien i Egils saga (fra ca. 1200-1240) er ikke tydelig. Den forteller at Egil Skallagrimson ble kriger hos kong Adelstein - trolig på 920-tallet. Deretter dro han til Norge der Eirik var konge. Han reiste så tilbake til England, og møtte Eirik i York. Egil var fiendtlig innstilt både til Eirik og Gunhild.Fridtjov Birkeli: Tolv vintrer hadde kristendommen vært i Norge, 1995 - side 85 - https://www.nb.no/items/49bff4c444732b300aec7eafb9ac60c6?page=88&searchText=blod%C3%B8ks Egil fikk vite om Eiriks død i vesterviking mens kong Edmund styrte (939-946).Egils saga, side 162 - https://www.nb.no/items/1a717fb269d028276bb75d79a1f97313?page=163&searchText=blod%C3%B8ks Denne kilden er usikker, og flere skaldekvad som er gjengitt i sagaen som laget av Egil Skallagrimson, kan være yngre.Clare  Downham: 'Eric Bloodaxe - Axed? The Mystery of the Last Viking King of York', Medieval Scandinavia, bind 14, 2004, side 60ff.

Den store sagaen om Olav den hellige forteller at Adalstein ba Eirik ta rike i England. Så hadde han Northumberland  så lenge han levde. Eirik falt i vesterviking.Hagland, Jan Ragnar. "As you like it? Narrative units recycled: Nordimbraland in sequences of saga writing Jan Ragnar Hagland (Norwegian University of Science and Technology-NTNU, Trondheim) As a small tribute to the generous hosts of the present conference it seems, to me at." - http://sagaconference.org/SC13/SC13_Hagland.pdf

De islandske kildene forteller at han bosatte seg i Northhumbria. Han døde omkring 940 i England eller i vesterviking.

 Engelske kilder 
Alex Woolf mente at Erik var konge over Northumbria med hovedstad i York (Jorvik) en gang perioden 939-943. Hans datering er omdiskutert. Det er basert en helgenbeskrivelse fra 980-tallet om sankt Cathróe av Metz (født ca. 900 og død 971). Cathróe besøkte Eriks hoff i York, men det ble ikke angitt når det var.Anderson: Early Sources, bind i, side 441; Downham, Viking Kings, side  121; Dumville, "St Cathroe of Metz", side 177 i oversettelse: And there he was received by a certain nobleman, Gunderic, by whom he was led to king Erichius in the town of York, because this king had as wife a relative of the godly Cathróe. Basert på omstendighetene tolket Wollf når det var.Clare Downham: "The Chronology of the Last Scandinavian Kings of York, ad 937–954." Northern History 40.1, 2003,  side 26f: This Life concerns a Gaelic peregrinus who, its author asserted, visited the Court of Eirikr at York. Woolf has argued that the Life shows this visit to have taken place before 943. - https://waughfamily.ca/Ancient/The_Chronology_of_the_Last_Scandinavian_Kings_of_York.pdf  Clare Downham mente at dette var senest i 946.Clare  Downham: 'Eric Bloodaxe - Axed? The Mystery of the Last Viking King of York', Medieval Scandinavia, bind 14, 2004, side 57.

Den angelsaksiske krønike versjon D omtaler en Erik som konge i Northumbria i 948, da Kong Eadred fordrev ham.Clare Downham: "The Chronology of the Last Scandinavian Kings of york, ad 937–954." Northern History 40.1 (2003): 27-51: In this year King Eadred ravaged all Northumbria, because they had accepted Eric as their king; and in that ravaging the glorious minister at Ripon, which St Wilfrid had built, was burnt down. And when the king was on his way home, the army [which] was in York overtook the king's army at Castleford, and they made a great slaughter there. Then the king became so angry that he wished to march back into the land and destroy it utterly. When the councillors of the Northumbrians understood that, they deserted Eric and paid to KingEadred compensation for their act. 

Den angelsaksiske krønike versjon E forteller at befolkningen i Northumberland i 952 fordrev Olav Kvaran og tok imot Erik Haraldson.Clare Downham: "The Chronology of the Last Scandinavian Kings of york, ad 937–954." Northern History bind 40 hefte 1, 2003, side 27-51: In this year the Northumbrians drove out King Olaf, and received Eric, Harald's son.

Både den angelsaksiske krønike versjon D og E forteller at Erik ble fordrevet i 954, og at kong Eadred overtok kongemakten i Northumberland.Clare Downham: "The Chronology of the Last Scandinavian Kings of york, ad 937–954." Northern History, bind 40 hefte 1, 2003, side 51 om versjon D: In this year the Northumbrians drove out Eric and Eadred succeeded to the kingdom of the Northumbrians. Videre om versjon E: In this year the Northumbrians drove out Eric and Eadred succeeded to the kingdom of the Northumbrians.

Roger av Wendover fortalte (tidlig på 1200-tallet) at Erik, sønnen Henrico (Hårek?) og broren Reginaldo (Ragnald?) falt i et slag i Stainmoor mot kong Eadred (konge 946-955) i 954.Roger of Wendover: Flores Historiarum, ed. Coxe, bind 1, side 402f, i oversettelse av Dorothy Whitelock: English Historical Documents I. 2nd, side 284: King Eric was treacherously killed by Earl Maccus in a certain lonely place which is called Stainmore, with his son Haeric and his brother Ragnald, betrayed by Earl Oswulf; and then afterwards King Eadred ruled in these districts. Clare  Downham: 'Eric Bloodaxe - Axed? The Mystery of the Last Viking King of York', Medieval Scandinavia, bind 14, 2004, side 53.

mini|Penning slått i kong Eriks tid i England av type N550. Mynten er slått i York. På mynten står det «ERIC REX» (Erik konge). Dateringen er uviss. Foto: British Museum. 
Fram til 2004 var det funnet 31 mynter som er slått i York - med innskriften «Eric rex».Se også bilder av mynter på http://www.emsoy.com/numismatikeren/galleri/eirik_blodoks.htm Eirik Blodøks 948 og 952 – 954. 
De er i to utgaver: 
 N549 der myntslagerens navn på baksiden (revers) er skrevet horisontalt og brutt opp i to.
 N550 der hans myntslagerens er skrevet rundt omkretsen og Eriks navn på framsiden (advers) er utsmykket med et sverdsymbol. 
Det har vært gjettet på om de to mynttypene kan være fra Eriks to perioder i Northumberland, men kan også være fra den samme perioden.Marios Costambeys: Erik Bloodaxe [Eiríkr Blóðöx, Eiríkr Haraldsson] (d. 954), 2004. N549 er en imitasjon av myntene laget for Óláv Sigtryggsson, mens N550 er en imitasjon av mynter laget for Olavs far Sigtrygg med sverdsymbol. Dette sverdet var våpenmerket til kongefamilien i Dublin på 900-tallet.Clare  Downham: 'Eric Bloodaxe - Axed? The Mystery of the Last Viking King of York', Medieval Scandinavia, bind 14, 2004, side 72f.

De engelske kildene forteller at Erik var konge i Northumbria senest fra 946 til 948, og igjen fra 952 til han ble drept i 954.

Det er usikkert om kong Erik i York var Eirik Blodøks. Erik kan ha tilhørt kongefamilien som styrte i Dublin.Clare  Downham: 'Eric Bloodaxe - Axed? The Mystery of the Last Viking King of York', Medieval Scandinavia, bind 14, 2004, side 76 - argumenterte for at det var to forskjellige Eriker.

 Sammendrag 
Det var mange år mellom når Eirik etter de islandske kildene forlot Norge, og når Erik etter engelske dokumenter dukker opp i York. Flere av de norrøne kildene forteller også at Eirik døde omkring 940. En kan ikke fastslå om kong Erik i York var den samme som Eirik Blodøks. Erik døde omkring 954. Halvdan Koth forsøkte å forklare forskjellene med at de norrøne kilden gir en for tidlig datering av Eriks kongeperiode i Norge. Halvdan Koht tvilte også på koblingen til Adalstein, og antyder at Adalstein brukes som gjennomgående engelsk konge av flere sagaer, uavhengig av datering.Halvdan Koht (1926): «Eirik Blodøks» i: Norsk biografisk leksikon, 1. utgave, bind 3 - https://www.nb.no/items/6188a8a4429b914f534dccaa710d7eaf?page=493&searchText=blod%C3%B8ks. Angela Marion Smith mente at koblingen mot Adelstein var en anakronisme -  feil i datering av begivenheter ved at man innfører yngre detaljer i skildring av eldre tider.Angela Marion Smith: 'King Æthelstan in the English, Continental and Scandinavian Traditions of the Tenth to the Thirteenth Centuries', Ph.D. thesis, University of Leeds, 2014, side 240 skriver: The accounts of Æthelstan‘s links with Eiríkr blóðøx have generated much speculation with most scholars discounting any such contact on the grounds that it was anachronistic https://etheses.whiterose.ac.uk/6855/1/PhD%20IMS%20Thesis%20Angela%20Marion%20Smith%202014.pdf. 

Clare Downham mente at Eirik og Erik var to personer.Clare  Downham: 'Eric Bloodaxe - Axed? The Mystery of the Last Viking King of York', Medieval Scandinavia, bind 14, 2004 - argumenterte for at det var to forskjellige Eriker. De engelske kildene forteller også at Eriks kone var en slektning av sankt Cathroe of Metz. Cathroe tilhørte de kongelige familiene i Alba og Strathclyde.Anderson: Early Sources, vol. i, side 441; Downham, Viking Kings, side  121; Dumville, "St Cathroe of Metz", side 177: And there he was received by a certain nobleman, Gunderic, by whom he was led to king Erichius in the town of York, because this king had as wife a relative of the godly Cathróe. Clare  Downham: 'Eric Bloodaxe - Axed? The Mystery of the Last Viking King of York', Medieval Scandinavia, bind 14, 2004, side 73. Det stemmer ikke med opplysningene i de norrøne kildene om at han var gift med Gunnhild. Det er påpekt at Erik kan ha hatt mer enn en kone.

Samlet er det overvekt av sannsynlighet for at Eirik Blodøks ikke var kong Erik Haraldsson i York, men det er likevel mulig. Om Eirik Blodøks tilhørte kongefamilien som styrte i Dublin er det flere forhold som er enklere å forklare. Forbindelsene mellom kongefamiliene i Norge og Dublin er lite utforsket. Det er koblinger med Irland i:
 Vita Griffini Filii Conani (fra 1137), som forteller at Harald Hårfagre deltok i en ekspedisjon i Dublin. Han styrte over Irland og «de danske øyene».The history of Gruffydd ap Cynan; the Welsh text, side 40, 42f og 105ff. Utgave ved Arthur Jones (1776-1860) - https://archive.org/details/cu31924028052482/page/n217/mode/2up?q=haarfager Peter Lunga, (2017, 3. august). Rollo. I Store norske leksikon. Hentet 8. oktober 2017 om dateringen - fra https://snl.no/Rollo 
 Det er videre foreslått at kjenningen i Glymdråpa (andre vers - hlymræks of trǫð glymja) viser til den irske byen Limerick, men det er ikke den eneste mulige tolkningen.B. Fidjestøl, Det norrøne fyrstediktet, Universitet i Bergen, Nordisk institutts skriftserie, 11, Øvre Ervik, 1982, side 77f - https://www.nb.no/items/bcc2dcb36991eba733ace024e96664e6?page=79&searchText=limerick. Sverrir Jakobsson: Erindringen om en mægtig Personlighed. Historisk tidsskrift 81.02-03, 2002, side 219. 
 Historia Gruffud vab Nenan forteller at Olav Sigtryggsson som hørte til kongefamilien i Dublin, var barnebarnsbarn til Harald Hårfagre.Clare  Downham: 'Eric Bloodaxe - Axed? The Mystery of the Last Viking King of York', Medieval Scandinavia, bind 14, 2004, side 67.

 På Orknøyene og på vikingferder 
Heimskringla (fra ca. 1230) hevdet at Eirik dro som 12-åring i hærferd i store deler av Nord-Europa. Fagrskinna (fra om lag 1220) forteller at Eirik herjet flere steder før kong Harald døde. Det er ikke støtte for dette i eldre sagaer eller skaldekvad, og er trolig oppdiktet.  

Flere av sagaene forteller at mens Eirik styrte  i Northumberland, dro han i vesterviking og herjet omkring i Vesterlandene.Fagrskinna en norsk kongesaga, oversatt og med innledning av Johan Schreiner, Oslo, 1972, side 42f og 46 - https://www.nb.no/items/435779e5159d78fe161d97c4b55f406f?page=43&searchText=blod%C3%B8ks 

Heimskringla (fra ca. 1230) forteller at da Eirik var på Orknøyene sto jarlene under ham.Heimskringla, Olav den helliges saga, kapittel 100 - https://www.nb.no/items/f7f99b53937ed48f5783831fd2648477?page=271&searchText=blod%C3%B8ks Orknøyingenes saga (ca. 1200) og Heimskringla (fra ca. 1230) forteller at Harald Hårfagre erobret øyene.Snorre Sturlason, Harald Hårfagres saga, kapittel 19 og 22 Orknøyingenes saga, kapittel 4 Harald Hårfagres (og dermed også Eirik Blodøks)  herredømme over øyene er blitt trukket i tvil:P. H. Sawyer: Harald Fairhair and the British Isles, in Les Vikings et leurs civilisation, ed. R. Boyer (Paris, 1976), side 105–09. 
 I Historia Norvegiæ fortelles det at okkupasjonen av Orknøyene ble gjennomført av Ragnvald Mørejarl, og ikke av Harald Hårfarge.Historia Norwegiæ, første bok, kapittelet: Om Orknøyene Sigurd Øysteinsson nevnes heller ikke her. 
 Adam av Bremen fortalte omkring 1075 at Harald Hårdråde var den første kongen som erobret Orknøyene.Alex Woolf: From Pictland to Alba, 789–1070. Edinburgh. Edinburgh University Press, 2007, side 307.
Heimskringla, Den store sagaen om Olav den hellige, Den større saga om Olav Tryggvason (Óláfs saga Tryggvasonar en mesta) (fra ca. 1300) og Flateyjarbók forteller  også at Eirik dro fra Norge til Orknøyene. Derfra herjet han i Skottland og Nord-England.Heimskringla, Håkon den godes saga, kapittel 4 - https://www.nb.no/items/0e3ce780326d4b78c546d6dc17f5c156?page=115&searchText=kristne. Hagland, Jan Ragnar. "As you like it? Narrative units recycled: Nordimbraland in sequences of saga writing Jan Ragnar Hagland (Norwegian University of Science and Technology-NTNU, Trondheim) As a small tribute to the generous hosts of the present conference it seems, to me at." - http://sagaconference.org/SC13/SC13_Hagland.pdf Om fortellingene om Orknøyene er riktige er derfor uvisst.

 Hedning eller kristen? 
mini|Dronning Gunnhild får bud om at Eirik Blodøks er død. Tegning av Christian Krohg til  Håkon den godes saga (1899).
Fagrskinna forteller at etter Eirik Blodøks' død, fikk Gunnhild laget et kvad om Eirik, og hvordan han ble mottatt i Valhall. Det er formet som en samtale mellom gudene Odin og Brage.Fagrskinna en norsk kongesaga, oversatt og med innledning av Johan Schreiner, Oslo, 1972, side 43ff - https://www.nb.no/items/435779e5159d78fe161d97c4b55f406f?page=43&searchText=blod%C3%B8ks. Kvadet er senere omtalt som Eiríksmál eller Eirikskvadet. Fagrskinna er den eneste sagaen som viser til kvadet, og forteller at den bare gjengir begynnelsen på kvadet.  Claus Krag mente at det var flere trekk ved de siterte strofene som taler for at det ikke er ekte, men laget senere etter mønster av Hákonarmál, som ble diktet til minne om Håkon den gode.Claus Krag: Eirik 1. Haraldsson Blodøks i Norsk biografisk leksikon på snl.no. Hentet 2. mai 2023 fra https://nbl.snl.no/Eirik_1._Haraldsson_Blod%C3%B8ks Andre har ment at Hákonarmál har hentet inspirasjonen fra Eriksmål, så dette er uvisst. Noen mener at flere deler av kvadet tyder på et språklig opphav i Northumbria.Clare  Downham: 'Eric Bloodaxe - Axed? The Mystery of the Last Viking King of York', Medieval Scandinavia, bind 14, 2004, side 62f. John McKinnell ser ingen innflytelse fra gammelengelsk på språket i diktet, og John Lindow argumenterer for at det ble komponert i Danmark etter Gunnhilds tilbakekomst dit.R. D. Fulk: 'Anonymous, Eiríksmál’ in Diana Whaley (ed.), Poetry from the Kings’ Sagas 1: From Mythical Times to c. 1035. Skaldic Poetry of the Scandinavian Middle Ages 1. 2023, Turnhout: Brepols,side 1003. <https://skaldic.org/m.php?p=text&i=1009> (accessed 26 June 2023) Det framgår ikke av kvadet at det er om Eirik Blodøks, så det kan også være om kong Erik av York.Clare  Downham: 'Eric Bloodaxe - Axed? The Mystery of the Last Viking King of York', Medieval Scandinavia, bind 14, 2004, side 62f. 

Historia Norwegiæ og Heimskringla forteller derimot at Eirik og hele familien lot seg kristne av kong Adalstein da han fikk Northumberland.Den eldste Noregs-historia : med tillegg: Meldingane frå Noreg hjå Adam av Bremen, utgitt av Halvdan Koht, 1921, side 36 - https://www.nb.no/items/bbf88e4b4d7689632d2df6dd20bd70ca?page=35#33  Heimskringla, Håkon den godes saga, kapittel 3 - https://www.nb.no/items/0e3ce780326d4b78c546d6dc17f5c156?page=117&searchText=kristne. 

Det er uavklart om hva som var Eiriks holdning til religionene.

 Referanser 

 Eksterne lenker 



Eirik 01
Kategori:Nordmenn fra vikingtiden
Kategori:Personer fra Flora kommune