Melodi Grand Prix

Melodi Grand Prix, forkortet MGP, er en årlig norsk musikkonkurranse som arrangeres av NRK. I konkurransen deltar et utvalg originale sanger, og vinneren får representere Norge i Eurovision Song Contest. Melodi Grand Prix er et av Norges største og lengstlevende tv-show, og har lansert karrierer til artister som Jahn Teigen, Hanne Krogh, Anita Skorgan, Karoline Krüger og Alexander Rybak. Den første utgaven ble arrangert i 1960, og siden har over 700 låter deltatt i konkurransen. Flere av dem har blitt store hiter og bitt seg fast i den nasjonale hukommelsen, blant andre «Voi-voi» (1960), «Oj, oj, oj, så glad jeg skal bli» (1969), «Mil etter mil» (1978), «Samiid ædnan» (1980), «La det swinge» (1985), «Optimist» (1989), «In My Dreams» (2005), «Fairytale» (2009), «Yes Man» (2010), «Spirit in the Sky» (2019), «Fallen Angel» (2021) og «Queen of Kings» (2023). Konkurransen har produsert tre vinnere i Eurovision Song Contest: «La det swinge» (1985), «Nocturne» (1995) og «Fairytale» (2009). I tillegg vant 2018-vinneren, «That’s How You Write a Song», semifinalen i Eurovision Song Contest 2018, og 2019-vinneren, «Spirit in the Sky», vant seeravstemningen i Eurovision Song Contest 2019.

Siden starten i 1960 har konkurransen blitt arrangert hvert år, med tre unntak: I 1970, da NRK boikottet Eurovision Song Contest; i 1991, da NRK avlyste konkurransen; og i 2002, da Norge ikke var kvalifisert til Eurovision Song Contest. Melodi Grand Prix er det offisielle navnet på den norske konkurransen, men i Norge har Melodi Grand Prix og Grand Prix ofte blitt brukt om Eurovision Song Contest også.

Melodi Grand Prix har siden starten vært et omdiskutert og til tider utskjelt program. Konkurransen har vært omtalt som «programmet alle hater å elske» og har flere ganger opp gjennom historien blitt møtt med flengende kritikk og krav om nedleggelse. Tross kritikken er Melodi Grand Prix blant de mest sette tv-programmene i Norge, og finalen har de siste par tiårene samlet rundt 1 million seere årlig. Melodi Grand Prix skaper også stort engasjement hos seerne, selv mer enn 60 år etter starten. Under finalen i 2020 brøt avstemningssystemet sammen, noe som utløste en voldsom klagestorm fra seere og media. De påfølgende dagene fikk NRK inn rekordmange 948 klager fra sinte og frustrerte seere, og Kringkastingsrådet måtte til slutt behandle saken.

 Starten 
miniatyr|Nora Brockstedt ble den aller første vinneren av Melodi Grand Prix.
I 1950-årene var Europa fremdeles preget av ettervirkningene fra andre verdenskrig. Etter forslag fra den sveitsiske fjernsynsmannen Marcel Bezençon ønsket derfor Den europeiske kringkastingsunion å skape et samlende, felleseuropeisk tv-program som kunne promotere organisasjonen. Kringkastingsunionen vurderte flere ulike forslag og alternativer, men til slutt falt valget på en internasjonal sangkonkurranse, inspirert av den italienske Sanremo-festivalen. Den første finalen ble arrangert i Lugano i 1956 med syv deltakende land.

I Norge startet NRK opp med regulære tv-prøvesendinger først i 1958, og året etter startet norsk Melodi Grand Prix-historie. I en utlysning i norske aviser desember 1959 het det: 

Til sammen fikk NRK inn 303 bidrag fra norske musikere og låtskrivere. Navnet «Melodi Grand Prix» var hentet fra danskenes nasjonale konkurranse, som igjen var inspirert av den internasjonale finalen, da kalt Eurovision Grand Prix.

Norges første Melodi Grand Prix-sending gikk torsdag 4. februar 1960 på NRK Radio. Det var en semifinale der en timannsjury skulle vurdere elleve sanger og plukke ut seks av dem til finalen. Artistene Jens Book-Jenssen og Inger Jacobsen delte på å synge de elleve semifinalistene, og de seks beste sangene gikk til finalen i Store Studio i Oslo lørdag 20. februar 1960. Finalen ble sendt både på radio og fjernsyn, til tross for at det ennå var et halvt år igjen til fjernsynets offisielle åpning i Norge.

Vinneren ble Georg Elgaaens «Voi-voi», fremført av Nora Brockstedt. Dette ble dermed Norges første bidrag til Eurovision Song Contest. Der endte Brockstedt på en fjerdeplass, som fremdeles er en av Norges beste plasseringer i konkurransen.

 Format 
miniatyr|Ketil Stokkan i Stavanger i 1986, den første finalen som ble holdt utenfor Oslo.
Melodi Grand Prix har vanligvis blitt arrangert som en enkelt finalesending i Oslo en lørdagskveld i februar eller mars. Men det har vært flere unntak. Enkelte år har NRK arrangert semifinaler i forkant av finalen: 1960, 1977, 1982, 1988, 1995, 2006–2014 og 2020–2024. I årene 2006–2013 gjorde NRK konkurransen om til en turné med delfinaler på ulike steder i landet, etter modell fra svenske Melodifestivalen.

Finalen ble frem til 2020-årene holdt i Osloområdet – med to unntak: i 1986 og 1989, da finalene gikk fra Stavanger Forum. I 2020 flyttet NRK finalen til Trondheim Spektrum. Med unntak av to pandemi-finaler i Oslo i 2021 og 2022. I 2023 og 2024 var finalen igjen i Trondheim Spektrum, før den var tilbake i Oslo Spektrum i 2025. Med 21 finaler har Oslo Spektrum huset flest finaler opp gjennom årene (1992, 1994, 2001, 2003–2019 og 2025).

 Sistesjansen 
I perioden 2006–2011 og 2021–22 avholdt NRK en «siste sjanse»-runde hvor artister som har blitt slått ut i delfinalen, fikk en ny sjanse til å få plass i finalen.

 Vinnere av sistesjansen 
 År  Artist  Låt  Sted 2006  Birgitte Einarsen  «Saturday»   Oslo Spektrum, Oslo Veronica Akselsen  «Like a Wind» 2007  Trine Rein og Andreas Ljones «Maybe» Jannicke Abrahamsen  «Rocket Ride» 2008  Tinkerbells  «Hold On»  Stratos, Oslo Ole Ivars  «Som i himmelen» 2009  Espen Hana  «Two of a Kind»  Sunnmørshallen, Ålesund Publiners  «Te stein» 2010  Bjørn Johan Muri  «Yes Man»  Sarpsborghallen, Sarpsborg Venke Knutson  «Jealous 'Cause I Love You» 2011  Sie Gubba  «Alt du vil ha» The Lucky Bullets  «Fire Below» 2021  Jorn  «Faith Bloody Faith»  NRK Marienlyst, Oslo 2022  Maria Mohn  «Fly»  H3 Arena, Fornebu, Bærum

«Rocket Ride» fra 2007 har gjort det best av sistesjanse-deltakerne, med en andreplass. «Yes Man» fra 2010 har blitt den største hiten.

 To versjoner 
Deltakerantallet i konkurransen har variert mellom 5 og 26 sanger, og finalefeltet mellom 5 og 12 sanger. I årene 1961–1968 og 1972–1976 ble også finalebidragene fremført i to versjoner: Først én gang med et lite orkester eller band, deretter i en ny versjon med stort orkester, vanligvis Kringkastingsorkestret. Det var i tillegg forskjellige artister som fremførte de ulike versjonene. Bakgrunnen var at NRK ville organisere konkurransen som resten av Norden. I tillegg skulle jurymedlemmene få et bredere beslutningsgrunnlag når de skulle vurdere låtene. I konkurransens første år var det NRK selv som plukket artistene som skulle fremføre melodiene.

I 1963 ble vinnerbidraget fremført i den internasjonale finalen av en som ikke hadde fremført den i den norske. I 1962 og 1966 ble vinnersangen fremført av artisten som sang den med lite orkester, i øvrige av artisten som sang den med stort orkester.

I 1960- og 1970-årene varte sendingene vanligvis mellom tre kvarter og en time, mens sendingene etter 2015 har vært nærmere 2,5 timer lange. Den korteste finalen var i 1965, på 34 minutter. Frem til 1980-årene ble finalene som regel spilt inn om ettermiddagen og sendt i opptak på fjernsyn og radio samme kveld. Dette for å kunne redigere bort tekniske feil og eventuelle andre problemer. Først fra 1982 av ble finalen sendt direkte. Den første finalen i farger ble sendt i 1975, og to år etter ble den første finalen sendt med stereolyd på radio.

 Fra show til seriøsitet 
Opp gjennom årene har NRK forsøkt en rekke konsepter for konkurransen. I 1961–1964 ble bidragene fremført mer eller mindre som shownumre, med innlagt koreografi og scenografi etter tematikk og tekst i sangen. I 1964 ble bidragene for eksempel fremført med en gruppe dansere som danset til hvert nummer. Over dem var ansiktet til den syngende artisten klippet inn for å skape en særegen effekt. Også levende dyr har blitt tatt i bruk som effekter – i 1962 hadde Laila Dalseth med seg en hundevalp på scenen da hun sang vinnerlåten «Kom sol, kom regn».
miniatyr|Anne-Karine Strøm har vunnet tre norske finaler. Her i 1974 da hun vant med «Hvor er du».

Fra midten av 1960-årene gikk NRK bort fra showkonseptet, og bidragene fikk en langt mer nedtonet fremføring uten særlig staffasje og koreografi. Dette varte store deler av 1970-årene, og i 1979 gikk NRK så langt at de fjernet publikum, glitter og dekor og lot i stedet artistene fremføre bidragene iført hverdagsklær. Poenget var å rette oppmerksomheten mot melodien, ikke «innpakningen» – en tankegang som var gjennomgående i NRK i 1960- og 1970-årene.

 Showet gjør retur 
Først i 1980-årene fikk de norske finalene og sangene et mer kommersielt preg, med lettere låter og mer fokus på kostymer og koreografi. Samtidig begynte resultatene å bedre seg i Eurovision Song Contest, først med en tolvteplass i 1982 og en niendeplass i 1983. To år senere fikk Norge omsider sin første seier, da Bobbysocks vant med «La det swinge».

I årene 1992–1994 gjorde NRK konkurransen om til temafester: sirkus, varieté og OL-fest. Dette hadde varierende suksess, og fra 1995 droppet NRK tema-konseptet.

 Avlysninger og endringer 
Siden 1960 har det vært tre år uten en norsk Melodi Grand Prix-finale. I 1970 trakk NRK seg fra Eurovision Song Contest for ett år. Bakgrunnen var en økende misnøye og kritikk mot konkurransen i Norge, samt at fire land delte seieren i Eurovision Song Contest 1969. I 1991 avlyste NRK den norske finalen og begrunnet det med «lav kvalitet og manglende originalitet» blant de 140 innsendte bidragene. I stedet fikk NRK spesialskrevet sangen «Mrs. Thompson», som ble Norges bidrag til Eurovision Song Contest 1991. I 2002 var det heller ingen norsk finale, siden Norge måtte stå over den internasjonale finalen etter å ha kommet sist året før.

To ganger har også en norsk vinnerlåt ikke fått representere Norge i Eurovision Song Contest. I 1968 trakk låtskriver Kari Diesen d.y. vinnerlåten «Jeg har aldri vært så glad i noen som deg» etter plagiatanklager. I stedet fikk andreplassen «Stress» representere Norge i den internasjonale finalen. I 2020 vant Ulrikke Brandstorp med låten «Attention». Dette året ble imidlertid Eurovision Song Contest avlyst på grunn av koronapandemien. Dette var første gang en utgave av Eurovision Song Contest måtte avlyses. Pandemien fikk også konsekvenser for de to neste årene, da NRK besluttet at sendingene skulle gå uten publikum på grunn av smittevern. Finalen i 2021 var den første siden 1979 uten publikum. I 2022 gikk delfinalene uten publikum, mens finalen hadde 500 publikummere.

I 2025 gikk den 63. utgaven av Melodi Grand Prix av stabelen, og Norge skal delta i Eurovision Song Contest for 63. gang.
 Valg av bidrag 
De fleste årene har NRK invitert både profesjonelle komponister og amatører til å sende inn bidrag til en åpen konkurranse. I tillegg pleier NRK å spesialinvitere utvalgte komponister og musikere til å bidra. Opprinnelig var konkurransen bare åpen for norske låtskrivere, men artistene kunne være utlendinger. I 2003 åpnet NRK konkurransen for alle. Året etter kom den første vinnerlåten som ikke var skrevet av en nordmann.
miniatyr|Grupper ble tillatt i 1970-årene. Her er Dizzie Tunes og Grethe Kausland på prøvene før finalen i 1974.
De øvrige reglene for Melodi Grand Prix har stort sett vært de samme som for Eurovision Song Contest. Det innebærer blant annet at sangen må ikke ha vært utgitt tidligere og være på maksimalt tre minutter. Frem til 1973 fikk heller ikke grupper delta. Siden har flere regler kommet til, blant annet at artisten må ha fylt 16 år.

Inntil 1998 måtte også bidragene fremføres på norsk. NRK åpnet imidlertid for at enkelte strofer og ord kunne være på fremmede språk, noe som forklarer titler som «Inkululeko» og «Je ne sais pas» fra henholdsvis 1986 og 1988.

Språkregelen ble opphevet i 1998, og allerede året etter hadde alle finalelåtene engelsk tekst. Siden 1998 har det bare vært to vinnere med norsk tekst i Melodi Grand Prix – «Alvedansen» fra 2006 og «Ulveham». Vinneren fra 2021, «Fallen Angel» med TIX, var opprinnelig på norsk, men ble fremført på engelsk i finalen.

Antall innsendte bidrag til den åpne konkurransen har variert fra 120 sanger i 1975 til nærmere 1200 bidrag i 2018. Spesialjuryer har lyttet gjennom bidragene og plukket ut en håndfull av dem til finalen.

Ved flere anledninger, som i 1976, 1985 og 1998–2001, har NRK droppet en åpen konkurranse. I stedet har kringkasteren henvendt seg direkte til profesjonelle og erfarne musikere og bedt dem levere bidrag til den norske finalen. Frem til 1971 ble også alle komponister og tekstforfattere hemmeligholdt til etter at resultatet var klart. Dette ble gjort for å unngå at jurymedlemmene skulle påvirkes av navnene bak sangene.

 Innsendte bidrag 
En del av tallene for vurderte bidrag, særlig etter 2008, er omtrentlige, avrundende tall. I årene 2023–25 oppga ikke NRK tall.
År Mottatte bidrag 1960  303 1961  349 1962 Delvis lukket konkurranse 1963 221 1964  271 1965  338 1966  325 1967  305 1968  228 1969  418  Ingen konkurranse 1971  196 1972  175 1973  191 1974  272 1975  120 1976  Lukket konkurranse 1977  348 1978  650 1979  312 1980 Lukket konkurranse 1981  1982  480 1983 480 1984  950 1985  Lukket konkurranse 1986  750 1987  305 1988  400 1989 Lukket konkurranse 1990   140 1992  400 1993  400 1994  300 1995  277 1996  365 1997  350 1998 Lukket konkurranse 1999  2000  2001   Ingen konkurranse 2003  450 2004  530 2005  Lukket konkurranse 2006  5862007  464 2008  600 2009  350 2010  1000 2011  700 2012  800 2013  600 2014  6002015  800 2016  10002017 10352018 12002019 10002020 8002021 12002022 12002023–25Ukjent20261500

 Avstemning 
En rekke ulike metoder har blitt brukt for å kåre vinnerne i Melodi Grand Prix. De første årene var det som regel en mannsdominert timannsjury som ga fra 1 til 10 poeng til hver sang. De satt vanligvis i et nabostudio og avleverte stemmene sine derfra. I 1960 var timannsjuryen forsterket med to tilfeldig utvalgte publikummere i Store Studio. Alle dommerne satt bak en vegg og viste poengene sine gjennom hull i veggen, for ikke å la seg påvirke av hverandre.

Fra 1962 til 1964 besto juryene av fem Oslo-journalister – med sine respektive fruer, for «gi sitt votum ut fra et mer ikke-faglig synspunkt», som Aftenposten bemerket.

 Postkort og eksperter 
I 1965 fikk folket for første gang kåre vinneren, da ved å sende inn postkort med nummeret på favorittmelodien. Året etter innførte NRK et system med ti regionale juryer, et system som ble brukt til 1969. miniatyr|Bobbysocks sørget for Norges første seier i Eurovision Song Contest i 1985. Her fra den internasjonale finalen.I årene 1971–1974 ble vinneren kåret av 14 musikkinteresserte seere fra ulike steder i landet. Halvparten av dem var under 25 år, og hvert medlem bedømte hver sang fra 1 til 5 poeng. Jurymedlemmene satt i et nabostudio og avleverte sine poeng for åpen skjerm. I 1975 og 1978–1981 var folkedommerne byttet ut med profesjonelle musikere.

De regionale jurygruppene kom tilbake i 1976 og 1977, og for fullt igjen fra 1982. I 1984 var det imidlertid ingen regionale juryer, men aldersdelte jurygrupper som satt i salen og stemte. Et lignende konsept ble brukt i 1989.

 Lotto og telefon 
Utover i 1990-årene gjorde moderne teknologi det mulig for tv-seerne å si sin mening. I 1994 ble allmennheten invitert til å stemme, for første gang siden postkort-avstemningen i 1965. Det ble gjort ved å gå til nærmeste lottokommisjonær og stemme via Norsk Tippings datasystem i dagene før finalen. I 1995 kunne seerne for første gang stemme over telefon, men da bare i uken før finalen og like frem til sendingen startet.

I 1997 fikk seerne for første gang stemme under selve finalen. Interessen var så enorm at telefonnettet i en rekke norske byer ble kraftig overbelastet, og en telefonsentral i Oslo brøt sammen. Trolig prøvde rundt  å avgi sin stemme, men bare  kom gjennom. Først i 1999 ble telefonavstemningen gjennomført uten problemer. Fra 1997 til 2001 ble vinneren kåret av seernes stemmer i kombinasjon med fagjuryer, men i 2003 ble fagjuryene fjernet, og seerne avgjorde hele resultatet alene. Fagjuryene ble gjeninnført i årene 2007–2013, men i 2014–2016 og 2020–2022 ble vinneren igjen ene og alene kåret av seerne. Under finalen i 2020 måtte Imidlertid NRK bruke en reservejury ved den første avstemningsrunden, siden stemmesystemet brøt sammen. Seerne avgjorde imidlertid resultatet i gullfinalen. I 2023 gjeninnførte NRK de internasjonale fagjuryene.

 Internasjonale juryer 
I 2017–2019 og fra 2023 av har ti internasjonale jurygrupper vært med på å avgjøre resultatet sammen med seerne – etter samme modell som svenske Melodifestivalen. Målet er at de internasjonale juryene skal hjelpe Norge med å velge en låt som kan vinne Eurovision Song Contest. 

Også to ganger før 2017 hentet NRK inn ekspertise fra utlandet – uten at det var noen stor suksess. I 1985 kåret fire internasjonale musikkfolk og fem norske distriktsjuryer vinneren. De internasjonale jurymedlemmene gikk for «Karma», mens distriktsjuryene ville ha «La det swinge». I 1995 var en irsk musikerjury i Dublin med på å velge den norske vinneren. Heller ikke den gang bidro de til å velge rett låt: irene ga like mange stemmer til andreplassen «La oss feire livet» som til «Nocturne», mens folket hadde «Nocturne» som klar favoritt. Både «La det swinge» og «Nocturne» vant senere de internasjonale finalene for Norge. I 2019 hadde de internasjonale juryene D'Sound og «Mr. Unicorn» som favoritt, mens seerne gikk for KEiiNO og «Spirit in the Sky». Sistnevnte vant konkurransen og gikk senere hen og vant telefonavstemningen i den internasjonale finalen i Tel Aviv. 

 Artister og komponister 
miniatyr|Alf Prøysen er en av Melodi Grand Prix' mange låtskrivere.
Melodi Grand Prix har tradisjonelt hatt et litt frynsete rykte i deler av norsk kulturliv, og enkelte artister har opplevd å miste spilleoppdrag etter å ha deltatt i konkurransen. Likevel har Melodi Grand Prix vært med på å fremme norske artister og norsk musikk siden starten i 1960, og konkurransen har skapt en rekke slagere og hiter i Norge. Konkurransen har også bidratt til å lansere nasjonale karrierer til artister som Hanne Krogh, Jahn Teigen, Anita Skorgan, Karoline Krüger og Alexander Rybak.

I 1960- og 1970-årene valgte NRK selv en håndfull kjente artister til å fremføre bidragene. Utover i 1980-årene kom stadig flere nye og ukjente artister inn i konkurransen, og fra 1990-årene og utover har flertallet av artistene vært relativt ukjente for tv-seerne. Det har vært år med unntak, blant annet i 2010, da en rekke kjente artister deltok.

 Kjente navn 
Opp gjennom årene har en rekke folkekjære og populære artister stått på Melodi Grand Prix-scenen. Blant dem er navn som Nora Brockstedt, Jens Book-Jenssen, Per Asplin, Wenche Myhre, Lill-Babs, Inger Lise Rypdal, Hanne Krogh, Jahn Teigen, Anita Skorgan, Dizzie Tunes, Øystein Sunde, Åge Aleksandersen, Halvdan Sivertsen, Finn Kalvik, Tor Endresen, Elisabeth Andreassen og Maria Haukaas Mittet. Men også artister fra en rekke andre musikksjangere har deltatt, blant andre Karin Krog, Radka Toneff, Tramteatret, Kari Bremnes, Marius Müller, Bjørn Eidsvåg, Silje Nergaard, Jørn Hoel, Claudia Scott, Sigvart Dagsland, Surferosa, Helene Bøksle, metallbandet Keep of Kalessin og Kristian Valen.

Blant låtskriverne opp gjennom finnes også kjente navn som Alf Prøysen, Einar Skjæraasen, Arne Paasche Aasen, Rolv Wesenlund, Terje Rypdal, Herodes Falsk, Ole Paus, Henning Sommerro, Ketil Bjørnstad, Jan Eggum, Lars Mjøen, Terje Formoe, Lars Kilevold, Lage Fosheim, Eivind Rølles, Anne Grete Preus, Jonas Fjeld, Arne Lindtner Næss, Erik Hillestad, Ingvar Moe, Tore W. Aas, Eyvind Skeie, Trygve Hoff, Jan Vincents Johannessen, Christian Ingebrigtsen, Mira Craig, Simone Larsen, Christine Dancke, Samsaya, Ina Wroldsen og Emma Steinbakken. Arne Bendiksen, Benny Borg og Ove Thue har vært både låtskriver og utøver av andres låter.

 Flest, eldst, yngst 
En rekke artister har deltatt flere ganger, men rekorden har Jahn Teigen med 14 norske finaler. Han deltok første gang i 1974 og siste gang i 2005. I tillegg medvirket han i enda flere finaler, siste gang som pauseunderholder i 2008 og 2016.miniatyr|Jahn Teigen har rekorden med flest deltakelser i Melodi Grand Prix.Tor Endresen har deltatt nest flest ganger med tolv norske finaler. Han var første gang med i 1987 og hittil siste gang i 2015. Like bak ham følger Inger Lise Rypdal med elleve finaler, mens Kirsti Sparboe har deltatt i åtte finaler.

Sparboe er også den artisten som har vunnet flest finaler, med fire seire: 1965, 1967, 1968 og 1969. Rekorden deler hun med Jahn Teigen, som vant i 1974, 1978, 1982 og 1983. Rett bak kommer Nora Brockstedt, Anne-Karine Strøm, Elisabeth Andreassen og Hanne Krogh med tre seire hver.

Den eldste artisten som noen gang har deltatt i Melodi Grand Prix, er countryartisten Bobby Bare, som var 76 år da han deltok i 2012. Den yngste artisten i Melodi Grand Prix var Anita Hegerland, som bare var 9 år da hun deltok i 1971. Elleve dager etter finalen fylte hun 10 år. Den yngste vinneren er Hanne Krogh, som bare var 15 år da hun vant i 1971. Etter hvert måtte artistene være 16 år for å delta i Melodi Grand Prix, og Hegerland forblir dermed den yngste artisten som noen gang har deltatt, mens Krogh forblir den yngste vinneren.

 Kritisert og elsket 
Utover i 1960-årene vokste det frem en økende kritikk mot konkurransen og kvaliteten på sangene. Særlig var skepsisen stor i deler av pressen og den etablerte musikerstanden. Fra tid til annen diskuterte både pressen og NRK også om Norge skulle trekke seg fra Eurovision Song Contest, slik Danmark gjorde i årene 1967–1977. Programmet fikk fort merkelapper som «årets mest utskjelte» og «programmet alle elsker å hate, men hater å elske». Tross kritikken valgte NRK likevel å delta.

 Juryene møter kritikk 
Etter finalen i 1964 var sinnet stort da storslageren «La meg være ung» endte på en tredjeplass. «Man må undre seg over at en jury av journalister har så lite greie på hva som vil kunne hevde seg i finalen», skrev en skuffet leser i et innlegg i Aftenposten. Uken etter finalen i 1966 sendte fjernsynet programmet Tema med variasjoner – De refusertes Melodi Grand Prix. Her ble ti melodier som ikke nådde finalen, presentert. Poenget var å vise hvor «mye eiendommelig musikk juryen hadde å velge mellom, og imøtekomme den årlige kritikken om det virkelig var de beste melodiene som nådde finalen.»

 Bråket i 1969 
miniatyr|Da Kirsti Sparboe vant med «Oj, oj, oj, så glad jeg skal bli», ble det rabalder.

I 1969 nådde kritikken sitt toppunkt, da Arne Bendiksens «Oj, oj, oj, så glad jeg skal bli» vant den norske finalen. Samme kveld var Bendiksen og artisten Kirsti Sparboe gjester i tv-programmet Her og nå!. Der ble de møtt av den danske universitetslektoren Erling Nielsen som regelrett slaktet sangteksten. Dette førte igjen til klagestorm mot NRK og flere påfølgende debattprogrammer med høy temperatur.Pedersen, Jostein: Absolutt Grand Prix, Volum 1 Komikerlegenden Rolv Wesenlund mente debatten hadde utløst «et engasjement som overskrider ‘Biafra-grensen’, som skulle være det maksimale engasjement når det gjelder opprørthet i Norge.» Den intense debatten var trolig en medvirkende årsak til at NRK trakk seg fra Eurovision Song Contest året etter. Dette er første og eneste gang Norge frivillig har stått utenfor konkurransen.

 1970-årenes kulturkritikk 
Norge var tilbake i konkurransen igjen i 1971, men utover i 1970-årene fortsatte kritikken mot Melodi Grand Prix. Få sanger ble husket etter de norske finalene, og perioden 1967–1982 var en elendig tid resultatmessig for Norge i Eurovision Song Contest. Norge kom på sisteplass fem ganger, to ganger uten poeng. Bare én gang kom Norge blant de ti beste, da Bendik Singers sang Norge inn til en syvendeplass i 1973.

De svake resultatene ga grobunn for kritikk fra deler av Kultur-Norge. Komponisten Egil Monn-Iversen mente konkurransen hadde fjernet seg fra sin grunntanke og hadde i flere år allerede kjempet for at NRK skulle avlyse Melodi Grand Prix. NRKs redaksjonssekretær Sverre Christophersen var derimot en ivrig forkjemper og sammenlignet Melodi Grand Prix og Eurovision Song Contest med et reptilshow: Folk «vil se slangene, men gyser ved synet!».

Aftenpostens Mona Levin samlet Monn-Iversen og Christophersen til en diskusjon i november 1974. Her argumenterte Monn-Iversen for at sangene måtte bedømmes av profesjonelle musikere, og ikke lekfolk. Christophersen parerte med at «Vi må ikke ta Grand Prix så gravalvorlig». Til dette kommenterte Monn-Iversen: «Men tenk så mye fin populærmusikk som kunne fremkommet med en faglig vurdering. Gershwins musikk f.eks. har kvaliteter som alle musikere ville akseptere» – hvorpå Christophersen svarte: «Spørsmålet er om Gershwin ville vært god nok til Melodi Grand Prix i 1975!»
miniatyr|Egil Monn-Iversen prøvde å få stoppet Melodi Grand Prix flere ganger.
Rett før den internasjonale finalen i 1975 gikk deler av norsk kulturliv til aksjon mot norsk deltakelse. De krevde at NRK trakk seg fra konkurransen, siden grand prix-musikken hadde utviklet seg til en «egen genre i musikk og tekst som ikke har noen naturlig plass i norsk musikkliv». Blant de mange som hadde signert kampanjen, var organisasjoner som Det Norske Studentersamfund, Norsk jazzforbund, plateselskapet MAI, foreningen NyMusikk og personer som Lillebjørn Nilsen, Finn Ludt, Lars Klevstrand, Erling Nielsen og Synne Skouen. Nok en gang måtte programsekretær Sverre Christophersen rykke ut og ta konkurransen i forsvar: «Man kan ikke se bort fra at det faktisk er det mest populære programmet vi sender i året – på godt og vondt (…) Det er uhyre sjelden vi støter på dem som ikke gidder å se.»

Tross kritikken fra deler av norsk kultur- og musikkliv, holdt NRK fast ved Melodi Grand Prix. I stedet prøvde kringkasteren å møte kritikken fra kulturlivet med å innta en ikke-kommersiell innstilling til konkurransen utover i 1970-årene. Som regel ble finalelåtene kun bedømt av fagfolk, og i 1979 fjernet NRK all dekor og pynt fra studio. I stedet stilte artister, jury og orkester i hverdagslige klær og opptrådte uten koreografi.

Norges svake innsats og låtenes manglende suksess ble forklart på flere ulike måter. I 1975 uttalte Terje Rypdal til VG: «På meg kan det virke som om folk binder seg fullstendig når det blir snakk om Melodi Grand Prix. Da tenker man akkurat som man har gjort de siste årene. Nytenkning virker nesten uhørt.» sa Rypdal. Veteranen Kirsti Sparboe mente arrangøren selv måtte ta skylden: «NRK vet ikke hva Norge vil. Vingler og vakler, leter etter løsninger.» Hun mente også at fagjuryene var motvillige og forutinntatte: «Det er for publikum melodiene lages, ikke for jurymedlemmer med varierende bakgrunn og interesse … og antipatier», fortalte hun i sin biografi fra 1984. Melodi Grand Prix-ekspert Kato M. Hansen mener det var de norske ekspertjuryene som var skyld for Norges dårlige plasseringer i 1970-årene. Han siktet til at de norske fagjuryene bedømte de norske sangene ut fra sine ekspertpremisser: «Det var hovedgrunnen til at Norge gjorde det så dårlig utover på 1970-tallet. Ikke at bidragene i seg selv var dårlige, men de ble kastet til ulvene når de så kom ut i Europa og skulle konkurrere på helt andre premisser enn i Norge», sa Hansen i NRK-programmet Tidsvitne i 2013.

 Vendepunktet og seieren 
I 1977, da Anita Skorgan vant med «Casanova», begynte situasjonen så smått å endres. «Casanova» ble en salgssuksess, lå 14 uker på VG-lista og banet vei for en videre karriere for Skorgan. Året etter gjorde Jahn Teigen enda større kommersiell suksess med «Mil etter mil». Han fikk ikke et eneste poeng i den internasjonale finalen, men låten og det påfølgende albumet This Year's Loser er likevel blant de største salgssuksessene i norsk Melodi Grand Prix-historie.

Utover i 1980-årene begynte de norske finalene og sangene gradvis å få et mer kommersielt preg. I 1980 og 1981 spesialinviterte NRK etablerte komponister og musikere til å delta. Samtidig ble de norske finalene mer showpreget enn tidligere. I 1982 gikk finalen direkte for første gang på mange år, og i 1984 flyttet NRK sendingen ut av Marienlyst for første gang på elleve år. I 1985 var mediainteressen på topp, og med Bobbysocks' «La det swinge» lyktes det omsider Norge å gå helt til topps i Eurovision Song Contest. Den norske finalen i 1986 var den største til da, med 4000 publikummere i salen og en rekke kjente artister og låtskrivere på scenen.
miniatyr|Seertall for Melodi Grand Prix-finaler i årene 1993–2020. Det er gjort flere endringer i målemetoden i perioden, noe som gjør at tallene ikke er direkte sammenlignbare.|alt=

 Svingende interesse 
Mot slutten av 1980-årene og i 1990-årene dalte interessen igjen, og etablerte artister ble stadig sjeldnere å se på scenen. I 1990 hadde NRK problemer med å få etablerte artister til å stille, og i 1991 avlyste NRK hele konkurransen og begrunnet det med at de innsendte låtene var for dårlige. Tross den labre interessen hjemme, lyktes det likevel Norge å få én seier og én andreplass i den europeiske finalen ved Secret Garden og Elisabeth Andreassen i henholdsvis 1995 og 1996.

Fra årtusenskiftet har NRK gradvis modernisert konkurransen, blant annet ved å innføre delfinaler og hente inn profesjonelle låtskrivere og musikere. Dette resulterte i flere store salgssuksesser og ikke minst Alexander Rybaks Eurovision-seier i 2009.

 Stemmekollapsen i 2020 
At Melodi Grand Prix også engasjerer i den nye medievirkeligheten etter 2010, ble konkurransen i 2020 et bevis på. Under finalen fikk NRK inn over 38 millioner emojier, såkalte øyeblikksreaksjoner fra seerne. Engasjementet var så høyt at stemmesystemet brøt sammen og seerne ikke fikk stemt i første runde av finalen. I stedet brukte NRK en reservejury på 30 personer, noe som førte til en massiv proteststorm fra seere, deltakere og media. I løpet av finalehelgen mottok Kringkastingsrådet 842 klager, mens NRKs publikumstjeneste ble nedringt av rekordmange sinte og skuffede seere. NRK ble møtt av ord som «katastrofe» og «skandale» og mulige erstatningskrav fra flere av deltakerne. Dagen etter finalen måtte prosjektleder Stig Karlsen stille opp på en ekstraordinær pressekonferanse, mens stemmekollapsen var tema i flere debatter, artikler, reportasjer – og satireprogrammer i dagene etter. Totalt fikk NRK inn 948 klager, og Kringkastingsrådet måtte til slutt behandle saken under sitt møte i april 2020.

 Seertall 
Tross kritikken og svingende medieinteresse har Melodi Grand Prix alltid vært blant de mest sette programmene på norsk fjernsyn. Under en tv-debatt i 1969 uttalte den danske universitetslektoren Erling Nielsen:

Telefonundersøkelser i 1980-årene antyder at de norske finalene ble sett av opptil 2,5 millioner. I 1992 kom moderne målinger med et mer presist bilde av nordmenns tv-vaner. Siden da har seertallene for finalen stort sett ligget godt over millionen. Rekorden ble satt i 2009 med drøye 1,5 millioner seere. Med nye målemetoder fra 2018 har seertallet ligget like under millionen.

 Slagere og hiter 
miniatyr|Alexander Rybaks «Fairytale» er den mest suksessrike Melodi Grand Prix-sangen gjennom tidene.Fra 1960 og til og med 2025 har 736 sanger blitt fremført i semifinaler og finaler i Melodi Grand Prix – 737 hvis man inkluderer «Mrs. Thompson», som ble internt valgt av NRK. De fleste bidragene har blitt raskt glemt, men noen har blitt værende igjen i den nasjonale hukommelsen: «Voi-voi», «Oj, oj, oj, så glad jeg skal bli», «Mil etter mil», «Sámiid ædnan», «Aldri i livet», «La det swinge» og «Fairytale» er noen av vinnerne som har blitt store hiter i Norge.

 Vinnerne som ble hiter 
Tabellen under baserer seg på plasseringer på den offisielle norske singellisten, og omfatter bare vinnere som nådde førsteplass. 
RangSangArtistÅrUker påtoppUker påtopp 10Uker pålistenKilde1«Fairytale»Alexander Rybak20091020222«Mil etter mil»Jahn Teigen1978518193«Oj, oj, oj, så glad jeg skal bli»Kirsti Sparboe1969411114«Sámiid ædnan»Sverre Kjelsberg og Mattis Hætta1980410105«Haba Haba»Stella Mwangi201149136«In My Dreams»Wig Wam2005314197«Hold On Be Strong»Maria Haukaas Storeng2008118218«Queen of Kings»Alessandra2023111259«Ut av mørket»TIX2021181810«La det swinge»Bobbysocks198518811«Spirit in the Sky»KEiiNO20191622

 Ikke-vinnende hiter 
miniatyr|«Yes Man», her fremført av Bjørn Johan Muri som pauseunderholdning i Melodi Grand Prix 2011, er en av de største hitene fra Melodi Grand Prix. 
Flere ikke-vinnende bidrag har også blitt store hiter i Norge, der Wenche Myhres «La meg være ung» fra 1964 og Bjørn Johan Muris «Yes Man» fra 2010 er de mest suksessrike målt ut fra Norges offisielle singelliste. Like bak kommer Adelén med «Bombo» fra 2013 og Freddy Kalas med «Feel Da Rush» fra 2016.
RangSangArtistI MGPÅrHøyesteplasseringUker påtoppUker påtopp 10Uker pålistenKilde1«Yes Man»Bjørn Johan Muri 4.20101616172«La meg være ung»Wenche Myhre 3.19641515153«Bombo»Adelén 2.20131314224«Butterflies»Tone Damli Aaberge 2.20092–12175«Feel Da Rush»Freddy Kalas 2.20162–8216«Glasnost»Jahn Teigen 2.19883–777«Optimist»Jahn Teigen =4.19894–558«Ekko inni meg»Jone5.20234–339«Lena»Odd Børre 2.19697–8810«Monument»KEiiNO2.20218–212

I tillegg har flere andre sanger blitt kjente uten å dukke opp på den offisielle singellisten. Blant annet har mange deltakerlåter figurert på Norsktoppen. To eksempler er Tor Endresens «Café le swing» og «Radio Luxembourg», som toppet Norsktoppen i henholdsvis 7 og 15 uker.

 Orkestre og vokal 
Frem til 2000 ble finalelåtene akkompagnert av levende musikk. I konkurransens første år var det som regel Kringkastingsorkestret som spilte melodiene, men enkelte år var Kringkastingsorkestret forsterket eller byttet ut med et annet stororkester.

I 1976 og årene 1985–1999 var det store orkesteret byttet ut med ulike storband og ensembler, og i 2000 forsvant orkesteret fullstendig. I stedet synger nå artistene direkte med ferdiginnspilt musikk, slik det også gjøres i Eurovision Song Contest.  I 2015 gjeninnførte NRK orkestret for ett år, og Kringkastingsorkestret vendte dermed tilbake til konkurransen for første gang på 31 år. Seks av de elleve finalelåtene brukte orkesteret.

All hovedvokal må fremføres live, men fra 2023 åpnet NRK for bruk av autotune. Støttevokal og annen bakgrunnsvokal kan være forhåndsinnspilt, slik det også er i Eurovision Song Contest. 

 Vinnere  
År Vinnertittel Artist Komponist Tekstforfatter ProgramlederSted 1960  «Voi-voi»  Nora BrockstedtGeorg ElgaaenErik Diesen og Odd Grythe Store Studio, Oslo 1961  «Sommer i Palma» Per Asplin/ Nora Brockstedt Jan Wølner  Egil Hagen  NRK Studio A, Oslo 1962  «Kom sol, kom regn»  Inger Jacobsen/ Laila Dalseth  Kjell Karlsen  Ivar Andersen Odd GrytheStore Studio, Oslo 1963  «Solhverv»  Jan Høiland/ Nora Brockstedt Dag Kristoffersen 1964  «Spiral»  Elisabeth Granneman/ Arne Bendiksen  Sigurd Jansen  Egil Hagen  NRK Studio A, Oslo 1965  «Karusell»  Kirsti Sparboe Jolly Kramer-JohansenStore Studio, Oslo 1966  «Intet er nytt under solen»  Åse Kleveland/ Grynet Molvig Arne Bendiksen Øivind BerghCentralteatret, Oslo 1967  «Dukkemann»  Torill Ravnaas/ Kirsti Sparboe  Tor Hultin  Ola B. Johannessen Jan Voigt 1968  «Jeg har aldri vært så glad i noen som deg» (trukket)  Kirsti Sparboe/ Odd Børre Kari Neegaard 1969  «Oj, oj, oj, så glad jeg skal bli»  Kirsti Sparboe Arne Bendiksen Janka Polanyi Store Studio, Oslo   colspan="7"  1971  «Lykken er»  Hanne Krogh Arne Bendiksen Jan VoigtNRK Studio 1, Oslo  1972  «Småting»  Hanne Krogh/ Grethe Kausland og Benny Borg Kåre Grøttum og Ivar BørsumVidar Lønn-Arnesen 1973  «Å, for et spill»  Ola Neegaard, Gro Anita Schønn, Stein Ingebrigtsen og Inger Lise Rypdal/ Bendik Singers Arne Bendiksen Chateau Neuf, Oslo 1974  «Hvor er du»  Jahn Teigen/ Anne-Karine Strøm  Frode Thingnæs  Philip Kruse NRK Studio 1, Oslo  1975  «Det skulle ha vært sommer nå»  Stein Ingebrigtsen/ Ellen Nikolaysen Svein Hundsnes Bergljot Engeset 1976  «Mata Hari»  Gudny Aspaas/ Anne-Karine Strøm  Frode Thingnæs  Philip Kruse  Jan Voigt 1977  «Casanova»  Anita SkorganSvein Strugstad  Dag Nordtømme Vidar Lønn-ArnesenNRK Studio 2, Oslo  1978  «Mil etter mil»  Jahn Teigen Kai EideEgil Teige 1979  «Oliver»  Anita Skorgan  Anita Skorgan  Philip Kruse  1980  «Sámiid ædnan»  Sverre Kjelsberg og Mattis Hætta  Sverre Kjelsberg  Ragnar Olsen  Åse Kleveland 1981  «Aldri i livet»  Finn Kalvik  Sverre Kjelsberg 1982  «Adieu»   Jahn Teigen og Anita Skorgan  Jahn Teigen  Herodes Falsk Ivar Dyrhaug 1983  «Do re mi»  Jahn Teigen  Anita Skorgan og Jahn Teigen  Herodes Falsk og Jahn Teigen NRK Studio 1, Oslo  1984  «Lenge leve livet»  Dollie De Luxe Benedicte Adrian og Ingrid Bjørnov Sissel Keyn LoddingChateau Neuf, Oslo 1985  «La det swinge»  Bobbysocks Rolf Løvland Rita Westvik 1986  «Romeo»  Ketil Stokkan  Jarl Goli Stavanger Forum 1987  «Mitt liv»  Kate Gulbrandsen  Rolf Løvland  Rolf Løvland og Hanne Krogh  Eldbjørg VaageChateau Neuf, Oslo 1988  «For vår jord»  Karoline Krüger  Anita Skorgan  Erik Hillestad  Dan Børge Akerø 1989  «Venners nærhet»  Britt-Synnøve Johansen  Inge Enoksen  Leiv Grøtte  Øystein Bache Stavanger Forum 1990  «Brandenburger Tor»  Ketil Stokkan  Leif Erik Forberg Hotel Royal Christiania, Oslo   «Mrs. Thompson»  Just 4 Fun  Dag Kolsrud  P.G. Roness og Kaare Skevik Jr  colspan="2" data-sort-value="99999"  1992  «Visjoner»  Merethe Trøan  Robert Morley  Eva Jansen  Jahn Teigen og Elisabeth Andreasson Oslo Spektrum 1993  «Alle mine tankar»  Silje Vige Bjørn Erik Vige Ingunn Kyrkjebø Chateau Neuf, Oslo 1994  «Duett»  Elisabeth Andreasson og Jan Werner Danielsen  Rolf Løvland  Hans Olav Mørk  Tande-P. Oslo Spektrum 1995  «Nocturne»  Secret Garden  Rolf Løvland   Petter Skavlan  Petter NomeNRK Studio 2, Oslo  1996  «I evighet»  Elisabeth Andreassen Torhild NigarTande-P. 1997  «San Francisco»  Tor Endresen Tor Endresen og Arne Myksvoll 1998  «All I Ever Wanted (Was You)»  Lars A. Fredriksen  David Eriksen  Per Kristian Ottestad Rune Gokstad og Øystein Bache 1999  «Living My Life Without You»  Stig van Eijk Stig van Eijk og Mikkel S. Eriksen 2000  «My Heart Goes Boom»  Charmed  Morten Henriksen  Tore Madsen  Stine Buer og Hans Christian Andersen NRK Studio 1, Oslo  2001  «On My Own»  Haldor Lægreid  Ole Henrik Antonsen og Tom-Steinar Hanssen  Antonsen, Hanssen og Ole Jørgen Olsen  Hans Christian Andersen Oslo Spektrum   colspan="7"  2003  «I'm Not Afraid to Move On»  Jostein Hasselgård Arve Furset Øystein BacheOslo Spektrum 2004  «High»  Knut Anders Sørum  Thomas Thörnholm og Lars Andersson  Dan Attlerud Ivar Dyrhaug 2005  «In My Dreams»  Wig Wam Trond «Teeny» Holter 2006  «Alvedansen»  Christine Guldbrandsen Kjetil Fluge, Atle Halstensen og Christine GuldbrandsenStian Barsnes-Simonsen og Synnøve Svabø2007  «Ven a bailar conmigo»  Guri Schanke Thomas G:son 2008  «Hold On Be Strong»  Maria Haukaas Storeng Mira Craig Per Sundnes 2009  «Fairytale»  Alexander Rybak  Per Sundnes og Maria Haukaas Storeng 2010  «My Heart Is Yours»  Didrik Solli-Tangen Hanne Sørvaag og Fredrik Kempe Per Sundnes og Marte Stokstad 2011   «Haba Haba»  Stella Mwangi   Beyond51 og Big City  Stella Mwangi Anne Rimmen og Per Sundnes 2012  «Stay»  ToojiTooji, Peter Boström og Figge Boström Marte Stokstad og Per Sundnes 2013  «I Feed You My Love»  Margaret Berger Karin Park, Robin Lynch og Niklas OlovsonJenny Skavlan og Erik Solbakken 2014  «Silent Storm»  Carl Espen Josefin Winther2015  «A Monster Like Me»  Kjetil Mørland og Debrah Scarlett Kjetil MørlandSilya Nymoen og Kåre Magnus Bergh 2016  «Icebreaker»  Agnete JohnsenAgnete Johnsen, Gabriel Alares og Ian Curnow2017 «Grab the Moment»  JOWST Joakim With Steen Jonas McDonnell Line Elvsåshagen og Kåre Magnus Bergh2018 «That's How You Write a Song»  Alexander Rybak Silya Nymoen og Kåre Magnus Bergh2019 «Spirit in the Sky» KEiiNOTom Hugo, Fred Buljo, Alexandra Rotan, Henrik Tala, Alex Olsson og Rüdiger Schramm Heidi Ruud Ellingsen og Kåre Magnus Bergh2020 «Attention» Ulrikke BrandstorpUlrikke Brandstorp, Christian Ingebrigtsen og Kjetil Mørland Kåre Magnus Bergh, Ingrid Gjessing Linhave og Ronny Brede Aase Trondheim Spektrum2021 «Fallen Angel»  TIX Andreas Haukeland  Andreas Haukeland, Emelie Hollow og Mathias Haukeland Kåre Magnus Bergh, Ingrid Gjessing Linhave/ Silje Nordnes og Ronny Brede AaseH3 Arena, Bærum 2022 «Give That Wolf a Banana» Subwoolfer«Keith» og «Jim», DJ Astronaut Kåre Magnus Bergh, Annika Momrak og Mikkel Niva2023 «Queen of Kings» Alessandra Mele, , Alessandra Mele og  Arian Engebø og Stian «Staysman» Thorbjørnsen Trondheim Spektrum2024 «Ulveham» Gåte Sveinung Sundli og Ronny Janssen  Sveinung Sundli, Janssen, , Gunnhild Sundli, Magnus Børmark og Jon Even Schärer Marion Ravn og Fredrik Solvang2025 «Lighter» Kyle AlessandroKyle Alessandro og Adam Woods Marte Stokstad, Tete Lidbom og Markus Neby Oslo Spektrum   Markus Neby, Marte Stokstad og Ronny Brede Aase Håkons Hall, Lillehammer

 Priser og nominasjoner 
TV-produksjonen av Melodi Grand Prix har vunnet fem Gullrute-priser og vært nominert i flere priskategorier, de fleste av dem under Gullrutens fagpris. 

 Pris  Kategori  Nominert/vinner  Resultat Gullruten 2009  Beste regi flerkamera     Beste foto flerkamera   (for steadicam)      Gullruten 2010  Beste regi flerkamera     Gullruten 2011  Beste kvinnelige programleder  Anne Rimmen   Beste foto flerkamera   og    Gullruten 2012  Beste foto flerkamera     Gullruten 2013  Beste regi flerkamera     Gullruten 2018  Beste event eller sportssending     Gullruten 2020  Beste regi flerkamera     Gullruten 2021  Årets TV-øyeblikk     Gullruten 2023  Beste foto flerkamera  A-foto  med fototeam   Beste lysdesign   og  med team   Gullruten 2024  Beste lysdesign   med lysteam   Beste regi flerkamera  ,  med team   Gullruten 2025  Beste lysdesign   og   

 Noter 

Se også
Norge i Eurovision Song Contest
Melodi Grand Prix junior
Dansk Melodi Grand Prix

 Referanser 

 Litteratur 









 Eksterne lenker 

 Pedersen, Jostein: Om Melodi Grand Prix 1960–80, Ballade.no
 Norsk rikskringkasting: Melodi Grand Prix – offisiell side, nrk.no
 Norsk rikskringkasting: Opptak av norske finaler 1965–, NRK TV

Kategori:Melodi Grand Prix
Kategori:Norske musikkprogrammer på TV
Kategori:Norske talentkonkurranser på TV
Kategori:Nasjonale finaler til Eurovision Song Contest
Kategori:Repeterende arrangementer etablert i 1960
Kategori:TV-program med vinnere av Gullrutens fagpris
Kategori:TV-produksjoner på NRK
Kategori:Norske TV-produksjoner fra 1960-årene
Kategori:Norske TV-produksjoner fra 1970-årene
Kategori:Norske TV-produksjoner fra 1980-årene
Kategori:Norske TV-produksjoner fra 1990-årene
Kategori:Norske TV-produksjoner fra 2000-årene
Kategori:Norske TV-produksjoner fra 2010-årene
Kategori:Norske TV-produksjoner fra 2020-årene