Sofie Schjøtt

Sofie Conradine Schjøtt () var den fyrste kvinnelege dommaren i Noreg, då ho i 1921 blei ekstraordinær assessor ved . Ho hadde før det vore den tredje i rekkja av uteksaminerte kvinnelege juristar i landet. Etter eksamen arbeidde ho ei årrekkje, etterkvart som byråsjef i marinestyringa i Forsvarsdepartementet, deretter som dommarfullmektig, og som sekretær i Lovavdelinga.

 Liv og virke 
 Bakgrunn 
Sofie Conradine Schjøtt var den andre av fire døtrer av filologiprofessoren  (1833–1926) og forfattaren Mathilde Schjøtt, fødd Dunker (1844–1926). Ho var syster av Anna Theodora (fødd 1868), Julie Constance (fødd 1874) og Mathilde (fødd 1876).    

Alle fire døtrene fekk utdanning og arbeid etter studia. Dei var dimed også pionerar innan kvinnestudium i Noreg, som fyrst blei alminnelig tillatt i 1884. Mathilde Schjøtt (1876–1959) var den fyrste kvinnelege ungdomsskulelæraren i Noreg. Anna Theodora og Julie Constance arbeidde også som lærarar, sistnemde som overlærar ved Kristiansand katedralskole i 1912.  

Oldemora til Sofie Schjøtt, Conradine Dunker, var fødd . Hennar etterkommarar (og deira ektefellar) blei ofte kjende namn gjennom litterære, filologiske, kunstneriske, politiske eller pedagogiske aktivitetar. Mange av kvinnene var aktive i kvinnerørsla, blant andre mora til Sofie, Mathilde Schjøtt, grandtanta hennar  og dei fjernare slektningane Ragna Nielsen og Aasta Hansteen. Bestefaren  var politisk aktiv, onkelen Steinar Schjøtt var aktiv i utdanning og fetteren Jens Dunker var arkitekt.  

 Karriere 
Sofie Schjøtt bestod examen artium ved Otto Anderssens skole i Kristiania i 1890 som , og arbeidde deretter som  i Målselv i eit år. Ho byrja deretter å studere juss og blei uteksaminert som den tredje kvinna i faget i Noreg, i 1896. Året etter ble ho tilsett som forvaltningsjurist i Forsvarsdepartementet og blei der i tjue år, fyrst i stillinga som ekstraskriver i Marinestyringa og frå 1903 som sekretær av 1. klasse.  Ekspedisjonssjef , som var son av Camilla Collett, var Schjøtt sin overordna. Collett hadde stått mor si svært nær, og delte mange av dei synspunkta ho kjempa for.  meiner difor at han må ha vore en sjef utanom det vanlege for ein kvinneleg jurist som Schjøtt. Han var svært fornøgd med ho, og gav blant anna uttrykk for at: «Hun gjennemarbeider sine saker med megen dygtighet, omtænksomhet og nøiagtighet, er dertil en flink og interessert jurist med et hurtig og skarpt omdømme. Endelig er hun meget elskverdig og tjenstagtig.»

Rundt 1900 fekk ikkje kvinner i Noreg arbeide som advokatar eller dommarar. Den Norske Advokatforening bestod difor berre av menn då ho offentleg gjekk inn for opptak av kvinner i desember 1901. Fem juridiske kandidatar, blant dei Sofie Schjøtt, sende deretter ei oppmoding til Justisdepartementet . Lova av 20. februar 1904 opna for at kvinner kunne få løyving advokatar, herunder retten til å møte for Høgsterett. Ved lova av 9. februar 1912 kunne dei også få tilsetjing som dommarar. 

Schjøtt blei i 1916 vikar som byråsjef i marinestyringa i Forsvarsdepartementet. Ho hadde fått eit tilsvarande tilbod i 1912, men ville ikkje ta det i mot. Thordis Støren går i artikkelen Justitias døtre : de første kvinnelige jurister i Norge ut frå at det sterkt mannsdominerte miljøet i departementet hadde medført at Schjøtt ikkje fant tilbodet tilstrekkeleg freistande. 

Schjøtt og hennar overordna i departementet A.Th. Kiær, reiste i 1919 til Tynset som høvesvise dommar og dommarfullmektig. Ho var konstituert sorenskrivar ein månad i 1920.  Det hadde tidlegare vore ein kvinneleg byfogd i Noreg, men ingen dommar. Schjøtt blei 1920 sekretær i lovavdelinga i justisdepartementet. 

Det var fyrst som 50-åring at Schjøtt fekk fast stilling som sorenskrivar ved byretten i Kristiania. I 1921 blei ho ekstraordinær assessor og i 1926 ordinær assessor. 

I høve sekstiårsdagen sin blei Schjøtt heidra av . Avisa meinte nok at det ikkje hadde vore utan atterhald at Schjøtt hadde teke på seg vervet. Avisa peikte på at dei eigenskapane som krevst av ein dommar, «jo heller ikke egentlig typisk for kvinnen». Men avisa heldt vidare fram at  «Utnevnelsen av frk. Schjøtt ble møtt med stor skepsis, det var endog konservative jurister som mente det ville nedbryde agtelsen for domstolen. (...) Frøken Schjøtt har i de 10 årene hun har vært i Oslo byrett i det hele tatt vist seg å være utmerket skikket for dommervervet og hun nyter den største anseelse både blant sine kolleger og de praktiserende jurister.»Tidens Tegn 11. august 1931 side 3. 

Schjøtt gjekk av med pensjon i 1936, noko som var mykje mot hennar eige ønske. Pensjoneringa skjedde fem år før dei mannlege kollegaane hennar kunne gå av.

Galleri

 Utgjeveingar 
 Retslige forhold i hjemmet, i S. Torup (red.): Husmoderens haandbøger, hf. 4–5, 1900.

 Kjelder 

Denne artikkelen bygger på «Sofie Schjøtt» frå , den 11. mars 2025.

Kategori:Norske dommarar
Kategori:Folk frå Oslo