Emily Tennyson

Emily Sarah Tennyson, Baroness Tennyson (fødd Sellwood; ,  kjend som Emily, Lady Tennyson, var ein engelsk forfattar og komponist som var gift med diktaren Alfred, Lord Tennyson. 

Emily var den eldste av tre døtrer som blei oppdregne av faren åleine, etter at mora Sarah døydde då ho var tre år gammal. Faren hennar var ein vellykka advokat som vigde seg til henne og systrene hennar og sørgde for at dei fekk ei god utdanning. Ho møtte Alfred då ho var lita, men dei utvikla ikkje eit romantisk forhold før broren hans Charles gifta seg med systera hennar Louisa. Det gjekk tretten år før dei kunne gifta seg, ettersom far hennar uroa seg for i kva grad Tennyson kunne forsørga henne på ei diktarløn. Då karrieren blei mer vellykka, kunne Emily og Alfred gifta seg.

Emily spelte fleire viktige roller i livet til Alfred. I tillegg til av å vera kone og mor til to søner, dreiv ho store hushald og utførte forretningsoppgåver for mannen. Ho verka som forretningsleiar, sekretær, promotør, underhaldar og vernar. Helsa hennar blei dårlegare etter fødselen til det andre barnet hennar, og stress og overarbeid førte til at ho blei så svekka at ho blei invalid. Ho likte musikk og skreiv tekster til nokre av Tennyson sine dikt. Ho skreiv også nokre salmar. Etter at mannen døydde i 1892, samarbeidde ho med sonen for å skriva ein biografi om livet hans.

Bakgrunn
Emily Sarah Sellwood blei fødd i 1813, truleg ved Market Place i Horncastle i Lincolnshire, som den eldste av dei tre døtrene til Sarah (f. Franklin, 1788–1816) og Henry Sellwood (1782–1867). 

Far hennar var ein velståande advokat, sekretær og manager som gjorde teneste for familien Tennyson mange gonger gjennom åra; mor hennar var ei yngre syster av den arktiske utforkaren sir John Franklin. Mor til Emily døydde då ho var tre år gammal, og faren tok seg så av døtrene og sytte for ei god utdanning for dei.
 Ekteskap 
mini|Samuel Laurence, Alfred, Lord Tennyson, 1840
Emily traff Alfred, Lord Tennyson for fyrste gong då ho var anten ni eller seksten år gammal. Alfred blei forelska i Emily då bror hans, Charles, gifta seg med syster hennar, Louisa, i mai 1836. Han skreiv seinare ein sonett om kjenslene sine under bryllaupet deira, der Emily var brudejente:

venstre|mini|Alfred Heaton Cooper, Farringford House, Isle of Wight
Paret trulova seg i 1837. Trulovinga blei oppheva i 1840 av økonomiske grunnar og far hennar si mistru på at Tennyson ville kunne forsørgja ein familie på inntekta til ein diktar. Tennyson hadde meir suksess med karrieren på 1840-talet, og dei gifta seg 13. juni 1850. Emily var då 37 år gammal. Dette året var Alfred svært populær på grunn av suksessen til In Memoriam A.H.H. (1850), og merksemda var overveldande for paret.

Paret budde fyrst i Twickenham i London. Dei hadde store hushaldningar med tenarar som dei truleg hadde råd til grunna støtte frå far til Emily. For å unngå merksemd flytta familien Tennyson til Freshwater på Isle of Wight, til Farringford House. Emily likte godt huset, men dei hadde så mange vitjarar at det kjendest meir som eit hotell enn ein heim. Gjestene deira blei ofte verande i vekevis, og Alfred mislikte ståket frå tenarar og gjestar.

Emily var sekretær, forretningspartner, korrekturlesar og økonomiansvarleg for ektemannen. Philip Larkin omtalte Emily som kvinna bak mannen — ho styrte verksemda hans, dreiv hushaldninga, tok seg av og underviste barna hans, underheldt vitjande, og verna om han medan han skreiv poesi. Korrespondansen hennar gjev eit innsyn  i evnene hennar som styrar og kjærleiken hennar for ektemannen. I nyare tid ville arbeidet hennar for mannen vore rekna som det til ei forretningskvinne.
mini|Oscar Gustave Rejlander, Alfred, Lord Tennyson og Emily Tennyson med sønene sineved Farringford House. Reading Museum
Paret fekk to søner, Hallam, som blei fødd i Twickenham 11. august 1852, og Lionel, som blei fødd i Farringford House 16. mars 1854. Etter at den andre sonen blei fødd utvikla ho ein sjukdom som ikkje kunne kurerast.

Medan Alfred var på reise kom Julia Margaret Cameron til Farringford og vitja Emily. Julia tenkte seg Emily som ein «living stream of love whose fount is never dry.» Ho blei skildra av Coventry Patmore som kultivert og sjharmerande, «but her mind seems always deeper than her cultivation, and her heart always deeper than her mind, - or rather constituting the main element of her mind.»

 Musikk og minne 
Som musikar tonesette Emily nokre av dikta til ektemannen. Ho skreiv salmane «Great God, who knowest each man's need» og «O yet we trust that somehow good». Emily og sonen Hallam skreiv eit  memoar om Tennyson saman.

 Seinare år og død 
Over tid tærte ansvaret og stresset på helsa til Emily Tennyson. Ho lengta etter periodar der ho kunne lesa og tenka, «to restore the elasticity of one's mind, now too like a bow spoilt by long bending.» Ho blei invalid og klarte ikkje lenger driva verksemda eller underhalda gjestar. Dette var på nokre måtar eit gode for Alfred, og dei trekte seg begge tilbake. Ho klarte framleis å  was able, though, to offer him comfort when he was upset.

Alfred døydde i 1892. Han er gravlagd i Poets' Corner i Westminster Abbey. Emily Tennyson døydde 10. august 1896 i Aldworth. Ho er gravlagd i All Saints' Church i Freshwater på Isle of Wight.

 Merknadar 

 Kjelder 

 Bakgrunnsstoff 




Kategori:Britiske baronesser
Kategori:Engelske komponistar
Kategori:Engelske forfattarar
Kategori:Folk frå Lincolnshire