Immunologisk sjukdom

Immunologiske sjukdommar eller immunsjukdommar skuldast dysfunksjonar i immunsystemet. Sjukdommane kan vere kjenneteikna på fleire måtar:

 av komponentane som er påverka i immunsystemet
 av om immunsystemet er overaktivt eller underaktivt
 av om tilstanden er medfødd (kongenital) eller erverva

Ifølgje International Union of Immunological Societies, så finst det meir enn 150 primære immunsviktsjukdommar (PID). Det finst likevel langt fleire såkalla sekundære («erverva») immunsviktsjukdommar.

Det har vore framlegg om at dei fleste menneske har minst éin primær immunsviktsjukdom. På grunn av overflod i immunsystemet så vert desse sjeldan oppdaga.

 Liste over autoimmune sjukdommar 

Dette er ei ufullstendig liste:
 systemisk lupus erytematosus
 sklerodermi
 visse former av hemolytisk anemi
 vaskulitt
 diabetes mellitus type 1
 Graves' sjukdom
 revmatoid artritt
 multippel sklerose (sjølv om den truleg er immunmediert)
 Goodpastures syndrom
 pernisiøs anemi
 visse former av myopati
 borreliose («Lymes sjukdom»)

 Immunsviktsjukdommar 

Primære immunsviktsjukdommar er dei som skuldast nedarva, genetiske mutasjonar. Sekundære immunsviktsjukdommar («erverva») skuldast faktorar utanfor kroppen, som til dømes virus eller immunsuppresive lækjemiddel. 

Primære immunsviktsjukdommar har auka susceptibilitet til residiverande øyreinfeksjonar, lungebetennelse, bronkitt, sinusitt og hudinfeksjonar. Pasientar med immunsvikt plar å utvikle færre abscessar i dei indre organa, samt færre autoimmune, revmatologiske og gastrointestinale problem.

 Primære immunsviktsjukdommar 
 alvorleg kombinert immunsvikt (SCID)
 DiGeorges syndrom
 hyper-IgE-syndrom («Jobs syndrom» eller «hyperimmunoglobulin-E-syndrom»)
 vanleg variabel immunsvikt (CVID): B-cellenivåa er normale i kretsløpet, men det har vore nedsatt produksjon av IgG gjennom åra, så det er den einaste primære immunsviktsjukdommen som oppstår i dei seine tenåra.
 kronisk granulomatøs sjukdom (CGD): defisiens (mangel) i enzymet NADPH-oksidase, som fører til svikt ved danninga av oksygenradikalar. Klassisk residiverande infeksjon som følgje av katalase-positive bakteriar og sopp.
 Wiskott-Aldrichs syndrom (WAS)
 autoimmunt lymfoproliferativt syndrom (ALPS)
 hyper-IgM syndrom: X-bunden liding som fører til defisiens i produksjonen av CD40-ligand på aktiverte T-celler. Dette aukar produksjonen og utsleppet av IgM i kretsløpet. Tala på B-celler og T-celler er normale. Auka susceptibilitet til ekstracellulære bakteriar og opportunistiske infeksjonar.
 leukocytt adhesjonsvikt (LAD)
 mutasjonar i NF-κB essensiell modulator (NEMO)
 Selektiv IgA-mangel: den vanlegaste defekten i humoral immunitet, og er kjenneteikna av mangel på IgA. Dannar residiverande sinopulmonale og gastrointestinale infeksjonar.
 x-bunden agammaglobulinemi (XLP)
 ataxia telangiectasia

 Sekundære immunsviktsjukdommar 
 Aids

 Allergiar 

Allergiar er abnorme immunresponsar mot harmlause antigen.
 sesongallergi
 mastocytose
 perennial allergi (fleirårig)
 anafylaksi
 matallergi
 allergisk rhinittMerck Manuals: Immune disorders. Henta 12. januar 2015
 atopisk eksem

 Sjå òg 
 splenomegali

 Kjelder 
Denne artikkelen bygger på «Immune disorder» frå ,  den 12. januar 2015.  


 Bakgrunnsstoff 
 Revmatologiske og immunologiske sjukdommar  — Helsebiblioteket.no

Kategori:Immunologiske sjukdommar