Kurfyrstedømet Mainz

Erkebispedøme Mainz (tysk Erzbistum Mainz) eller Kurfyrstedømet Mainz (tysk Kurfürstentum Mainz eller Kurmainz) var eit viktig kyrkjeleg og sidan verdsleg kurfyrstedøme i Det tysk-romerske riket mellom 780–782 og 1802. I hierarkiet til den romersk-katolske kyrkja var erkebiskopen av Mainz primas Germaniae, representanten til paven nord for Alpane. Utanom Roma er Stolen i Mainz den einaste andre stolen som vert omtalt som «Den heilage stolen», sjølv om dette namnet er sjeldan nytta om Mainz. 

Erkebispedømet var eit viktig kyrkjeleg fyrstedøme i Det tysk-romerske riket. Det bestod av fleire ikkje-samanhengande landområde med område nær Mainz på begge sider av Rhinen, område langs elva Main oppfor Frankfurt (med distriktet Aschaffenburg); Eichsfeld-regionen i Niedersachsen og Thüringen; og områda kring Erfurt i Thüringen. Erkebiskopen var òg tradisjonelt kurfyrste og erkekanslar i Tyskland, og leiar av valkollegiet frå 1251 til 1803. 

 Historie 

Bispestolen vart oppretta i romartida, i byen Mainz, som hadde vore ein romersk provinshovudstad kalla Moguntiacum. Bispedømet vart først viktig då det fekk status som erkebispedøme i 780-782.  Dei første biskopane før 300-talet har legendariske namn, og starta med Crescens. Den første stadfesta biskopen av Mainz var Martinus i 343. Mainz vart først viktig då St. Boniface vart biskop i 747. Boniface var tidlegare ein erkebiskop, men denne tittelen gjekk ikkje til bispestolen før etterkomarane hans, Lullus.

I 1802 mista Mainz status som erkebispedøme. I sekulariseringa som følgde Reichsdeputationshauptschluss i 1803, vart setet til kurfyrsten Karl Theodor von Dalberg flytta til Regensburg, og kurfyrstedømet mista områda sine i vest til Frankrike, medan dei austlege områda langs Main nedanfor Frankfurt gjekk til Hessen-Darmstadt og Nassau, og Eichsfeld og Erfurt gjekk til Kongedømet Preussen. Dalberg fekk halde Aschaffenburg-området som Fyrstedømet Aschaffenburg. I 1810 slo Dalberg Aschaffenburg, Frankfurt, Wetzlar, Hanau og Fulda saman og danna det nye Storhertugdømet Frankfurt. Dalberg gjekk av i 1813 og i 1815 delte Wienerkongressen områda hans mellom Kongedømet Bayern, Kurfyrstedømet Hessen-Kassel, Storhertugdømet Hessen og fristaden Frankfurt.

Det moderne bispedømet Mainz vart grunnlagd i 1802, innanfor områda til Frankrike og i 1814 vart området utvida inn i Hessen-Darmstadt. 

 Biskopar og erkebiskopar 
Biskopar av Moguntiacum, 80–745
Crescens ca. 80–103
Marinus ca. 103–109
St. Crescentius ca. 109–127
Cyriacus ca. 127–141
Hilarius ca. 141–161
Martin I ca. 161–175
Celsus ca. 175–197
Lucius ca. 197–207
Gotthard ca. 207–222
Sophron ca. 222–230
Heriger I ca. 230–234
Ruther ca. 234–254
Avitus ca. 254–276
Ignatius ca. 276–289
Dionysius ca. 289–309
Ruprecht I ca. 309–321
Adalhard ca. 320-talet
Lucius Annaeus ca. 330s
Martin II ca. 330s–ca. 360s
Sidonius I ca. late 360s–ca. 386
Sigismund ca. 386–ca. 392
Theonistus eller Thaumastus"Theomastus (or Thaumastus) was bishop of Mainz in the early fifth century."(Gregory of Tours, Glory of the Confessors: Glory of the Confessors.  Translated by Raymond Van Dam (Liverpool University Press, 1988), 40n).  This figure is mentioned by Gregory of Tours: “Theomastus was noted for his holiness in accordance with the meaning of his name, and he is said to have been bishop of Mainz.  For some unknown reason, he was expelled from Mainz and went to Poitiers.  There he ended his present life by remaining in a pure confession.”(Gregory of Tours, Glory of the Confessors: Glory of the Confessors.  Translated by Raymond Van Dam (Liverpool University Press, 1988), 39).
Lupold ca. 392–ca. 409
Nicetas ca. 409–ca. 417
Marianus ca. 417–ca. 427
Aureus ca. 427–ca. 443
Eutropius ca. 443–ca. 467
Adalbald
Nather
Adalbert (I)
Lantfried
Sidonius II  ?–ca. 589
Siegbert I ca. 589–610
Ludegast ca. 610–615
Rudwald ca. 615
Lubald ?  fl. ca. 625
Siegbert II
Gerold  ?–743
Gewilip ca. 743–ca. 745Erkebiskopar av Mainz, 745–1251
Heilage Bonifatius 745–754
Lullus 754–786 (første verkelege erkebiskop av Mainz)
Richholf 787–813
Adolf 813–826
Odgar 826–847
Rabanus Maurus 848–856
Karl 856–863
Ludbert 863–889
Sunderhold 889–891
Hatto I 891–913
Herigar 913–927
Hildebert 927-937
Fredrik 937–954
William 954–968
Hatto II 968–970
Rudbrecht 970–975
Willigis 975–1011
Erkanbald 1011–1021
Aribo 1021–1031
Bardo 1031–1051
Luitpold 1051–1059
Siegfried I 1060–1084
Wezilo 1084–1088
Rudhart 1088–1109
Adalbert I von Saarbrücken 1111–1137
Adalbert II von Saarbrücken 1138–1141
Markholf 1141–1142
Henry I 1142–1153
Arnold von Selenhofen 1153–1160
Christian I 1160–1161 opposing…
Rudolf of Zähringen 1160–1161
Konrad I av Wittelsbach 1161–1165
Christian I 1165–1183
Konrad I av Wittelsbach (restored) 1183–1200
Luitpold von Scheinfeld 1200–1208
Sigfried II von Eppstein 1200–1230 (in opposition to 1208)
Sigfried III von Eppstein 1230–1249
Christian III von Weisenau 1249–1251Kurfyrstar av Mainz, 1251–1803
Gerhard I von Daun-Kirberg 1251–1259
Werner II von Eppstein 1260–1284
Heinrich II von Isny 1286–1288
Gerhard II von Eppstein 1286–1305
Peter av Aspelt 1306–1320
Matthias von Buchek 1321–1328
Heinrich III von Virneberg 1328–1337
Baldwin av Luxembourg 1328–1336, administrator
Gerlach von Nassau 1346–1371
Johann I von Luxemburg-Ligny 1371–1373
Ludwig von Meissen 1374–1379
Adolf I von Nassau 1379–1390
Konrad II von Weinsberg 1390–1396
Johann II von Nassau 1396–1419
Joffrid von Leiningen 1396–1397 (i opposisjon)
Konrad III Wild- und Rheinsgraf zum Stein 1419–1434
Dietrich I 1434–1459
Dieter von Isenburg 1460–1461
Adolf II von Nassau (or Adolf III) 1461–1475
Dieter von Isenburg (restored) 1476–1482
Albert II 1482–1484
Bertold von Henneberg-Römhild 1484–1504
Jacob of Liebenstein 1504–1508
Uriel von Gemmingen 1508–1514
Albert III von Brandenburg 1514–1545
Sebastian of Heusenstamm 1545–1555
Daniel Brendel of Homburg 1555–1582
Wolfgang von Dalberg 1582–1601
Johann Adam von Bicken 1601–1604
Johann Schweikhard von Kronberg 1604–1626
Georg Friedrich von Greiffenklau 1626–1629
Anselm Casimir Wambold von Umstadt 1629–1647
Johann Philipp von Schönborn 1647–1673
Lothar Friedrich von Metternich-Burscheid 1673–1675
Damian Hartard von der Leyen-Hohengeroldseck 1675–1678
Karl Heinrich von Metternich-Winneburg 1679
Anselm Franz von Ingelheim 1679–1695
Lothar Franz von Schönborn 1695–1729
Franz Ludwig von Pfalz-Neuburg 1729–1732
Philipp Karl von Eltz-Kempenich 1732–1743
Johann Friedrich Karl von Ostein 1743–1763
Emmerich Joseph von Breidbach zu Bürresheim 1763–1774
Friedrich Karl Joseph von Erthal 1774–1802
Karl Theodor von Dalberg 1802–1803

Kjelder 
Denne artikkelen bygger på «Archbishopric of Mainz» frå ,  den 19. januar 2012. 
 oppgav desse kjeldene:


Kategori:Mainz
Kategori:Historia til Hessen
Kategori:Historia til Rheinland-Pfalz
Mainz
Mainz