Færøysk morfologi

Færøysk morfologi er morfologien, eller bøyings- og avleiingslæra, til færøysk.

Færøysk er, saman med islandsk og nokre svenske målføre, det einaste nordiske målet som framleis har fire kasus: nominativ, akkusativ, dativ og genitiv. Genitiv blir brukt berre i faste uttrykk. 

 Substantiv 

Den færøyske morfologien er ganske lik den islandske og norrøne.

  Eintal ? Maskulinum ? Femininum ? NøytrumNominativ hvør? ein stórur bátur hvør? ein vøkur genta hvat? eitt gott barnAkkusativ hvønn? ein stóran bát hvørja? eina vakra gentu hvat? eitt gott barnDativ hvørjum? einum stórum báti hvørj(ar)i? einari vakari gentu hvørjum? einum góðum barniGenitiv hvørs? eins stórs báts hvørjar? einar vakrar gentu hvørs? eins góðs barns Fleirtal ? Maskulinum ? Femininum ? NøytrumNominativ hvørjir? tveir stórir bátar hvørjar? tvær vakrar gentur hvørji? tvey góð børnAkkusativ hvørjar? tveir stórar bátar hvørjar? tvær vakrar gentur hvørji? tvey góð børnDativ hvørjum? tveimum stórum bátum hvørjum? tveimum vøkrum gentum hvørjum? tveimum góðum børnumGenitiv hvørja? tveggja stóra báta hvørja? tveggja vakra genta hvørja? tveggja góða barna

Adjektiv

Adjektiv blir bøygde i genus og kasus, og kan vere bundne og ubundne.

 ein stórur bátur – «ein stor båt» (maskulinum, hankjønn)
 ein vøkur genta – «ei vakker jente» (femininum, hokjønn)
 eitt gott barn – «eit bra/dyktig barn» (nøytrum, inkjekjønn)

 (tann/hin) stóri báturin – «den store båten»
 (tann/hin) vakra gentan – «den vakre jenta»
 (tað/hitt) góða barnið – «det gode/dyktige barnet»

  Eintal Maskulinum Femininum NøytrumNominativ tann/hin stóri báturin tann/hin vakra gentan tað/hitt góða barniðAkkusativ tann/hin stóra bátin ta/hina vøkru gentuna tað/hitt góða barniðDativ tí/hinum stóra bátinum tí/hin(ar)i vøkru gentuni tí/hinum góða barninumGenitiv tess/hins stóra bátsins teirrar/hinnar vøkru gentunnar tess/hins góða barnsins Fleirtal Maskulinum Femininum NøytrumNominativ teir/hinir stóru bátarnir tær/hinar vøkru genturnar tey/hini góðu børniniAkkusativ teir/hinar stóru bátarnar tær/hinar vøkru genturnar tey/hini góðu børniniDativ teimum/hinum stóru bátunum teimum/hinum vøkru gentunum teimum/hinum góðu børnunumGenitiv teirra/hinna stóru bátanna teirra/hinna vøkru gentunna teirra/hinna góðu barnanna

 Pronomen
 Personlege pronomen 
Personlege pronomen i færøysk er:

Personlege pronomen Eintal 1. 2. 3. m 3. f 3. n Nominativ eg tú hann hon tað Akkusativ meg teg hana Dativ mær tær honum henni tí Genitiv mín tín hansara hennara tess Fleirtal 1. 2. 3. m 3. f 3. n Nominativ vit tit teir tær tey Akkusativ okkum tykkum Dativ teimum Genitiv okkara tykkara teirra
Eintal
 1. person: eg [eː] – eg, meg [meː] – meg (akk.), mær [mɛaɹ] – meg (dat.), mín [mʊin] – min (gen.)
 2. person: tú [tʉu] – du, teg [teː] – deg (akk.), tær [tɛɹ] – deg (dat.), tín [tʊin] – din (gen.)
 3. person maskulinumm: hann [hanː] – han (nom., akk.), honum [ˈhoːnʊn] – han (dat.), hansara [ˈhansaɹa] – hans (gen.)
 3. person fenininum: hon [hoːn] – ho, hana [ˈhɛana] – henne (akk.), henni [hɛnːɪ] – henne (dat.), hennara [ˈhɛnːaɹa] – hennar (gen.)
 3. person nøytrum: tað [tɛa] – det (nom., akk.), tí [tʊi] – det  (dat.), tess [tɛsː] – dess (gen.)

Fleirtal
 1. person: vit [viːt] – vi, okkum [ɔʰkːʊn] – oss (akk., dat.), okkara [ˈɔʰkːaɹa] – vår (gen.)
 2. person: tit [tiːt] – de, tykkum [ˈtɪʰkːʊn] – dykk (akk., dat.), tykkara [ˈtɪʰkːaɹa] – dykkar (gen.)
 3. person maskulinum: teir [taiɹ]/[tɔiɹ] – dei (m., nom., akk.), teimum [ˈtaimʊn]/[ˈtɔimʊn] – dei (dat.), teirra [ˈtaiɹːa]/[ˈtɔiɹːa] – deira (gen.)
 3. person femininum: tær [tɛaɹ] – dei (f., nom., akk.)
 3. person nøytrum: tey [tɛi] – dei (n., nom., akk.)

Tredje person plural nøytrum tey blir brukt i tilfelle det er snakk om begge kjønn, som t.d.:

 teir eru onglendingar – «dei er engelskmenn» (om menn)
 tær eru føroyingar – «dei er færøyingar» (om kvinner)
 tey eru fólk úr Evropa – «dei er folk frå Europa» (begge kjønn)

 Verb 

Færøyske verb skil seg frå norske framfor alt ved at dei kongruerer med subjektet i tal og person. Hovudinndelinga er som for norsk, i sterke og svake verb, der skilnaden er om preteritum blir uttrykt med avlyd eller med ending. Samanlikna med norsk har færøysk fleire sterke verb. I tillegg har færøysk, som norsk ein del andre verbgrupper.

 Svake verb 

Svake verb blir delt inn i 4 grupper, etter stammetype og preteritumsending.

 kalla – påkalle/rope
 selja – selje
 døma – dømme
 rógva – ro

Preteritumsendinga er -ð- (1), og for dei andre typane -d- eller -t-. Fordelinga av dei to i preteritum er avhengig av om det før endinga kjem ein vokal / nasal /likvid eller ikkje. I supinum er endinga i alle tilfelle -t (jf. dømdi, dømt; lýsti, lýst).  Første person presens eintal endar på -i.
Inndelinga tilsvarer inndelinga av norske svake verb. Bøyingsmønsteret går fram av tabellen:

 Svak bøyingInfinitiv 1. kalla 2. selja 3. døma 4. rógva Eintal Notid Fortid Notid Fortid Notid Fortid Notid Fortid1. person kalli kallaði selji seldi dømi dømdi rógvi róði2. person kallar kallaði selur seldi dømir dømdi rørt róði3. person kallar kallaði selur seldi dømir dømdi rør róði Fleirtal Notid Fortid Notid Fortid Notid Fortid Notid Fortid1., 2. og 3. person kalla kallaðu selja seldu døma dømdu rógva róðuPerfektumkallaðseltdømtróð

For ei undergruppe av (1) har verba dobbeltformer i preteritum: rópa - rópaði / rópti ‘rope’, dáma - dámaði / dámdi ‘like’, spáa - spáaði / spáddi ‘spå’, mykje likt tilsvarande norske dobbeltformer. Typisk for desse verba er at dei har ó og á som stammevokal. Nye lånord kjem gjerne inn i denne gruppa: súkkla ‘sykle’, produsera ‘produsere’. Jf. Thráinsson m.fl. s. 136f.

 Sterke verb 

Sterke verb blir delt inn i sju grupper, etter avlydstypen:

 bíta – bite
 bróta – bremse
 svimja – symje
 koma – kome
 liggja – ligge
 fara – fare/dra
 fáa – få

Bøyinga går fram av tabellen nedanfor:

 Sterk bøyingInfinitiv 1. bíta 2. bróta 3. svimja 4. koma 5. liggja 6. fara 7. fáa Eintal Notid Fortid Notid Fortid Notid Fortid Notid Fortid Notid Fortid Notid Fortid Notid Fortid1. person bíti beit bróti breyt svimji svam komi kom liggi lá fari fór fái fekk2. person bítur beitst brýtur breytst svimur svamst kemur komst liggur lást fert fórt fært fekst3. person bítur beit brýtur breyt svimur svam kemur kom liggur lá fer fór fær fekk Fleirtal Notid Fortid Notid Fortid Notid Fortid Notid Fortid Notid Fortid Notid Fortid Notid Fortid1., 2. og 3. person bíta bitu bróta brutu svimja svumu koma komu liggja lógu fara fóru fáa finguPerfektum bitiðbrotiðsvomiðkomiðligiðfariðfingið

 Hjelpeverbet vera 

Verbet vera ‘vere’ blir brukt omtrent som det norske verbet ‘vere’. Bøyingsparadigmet er uregelrett, slik:

 HjelpeverbInfinitiv 1. vera 2. hava 3. verða 4. blíva Eintal Notid Fortid Notid Fortid Notid Fortid Notid Fortid1. person eri var havi hevði verði varð blívi bleiv2. person ert vart hevur hevði verður varðst blívur bleivst3. person er var hevur hevði verður varð blívur bleiv Fleirtal Notid Fortid Notid Fortid Notid Fortid Notid Fortid1., 2. og 3. person eru vóru hava høvdu verða vórðu blíva blivuPerfektum verið havt verðið blivið

 Hjelpeverbet hava 

 hava – ha

 Hjelpeverbet verða 

 verða – vere/bli

Infinitivsformene vera og verða er homonyme, i og med at ð ikkje blir uttala i færæysk.

 Hjelpeverbet bliva 

 blíva – vere/bli

 Andre viktige verb 
Andre viktige færøyske verb som ein ofte får bruk for:
kunna - kunne
munna - vilje
mega - få lov til
skula - skulle
vita - vite
vilja - vilje

 Viktige verbInfinitiv 1. kunna 2. munna 3. mega 4. skula 5. vita 6. vilja Eintal Notid Fortid Notid Fortid Notid Fortid Notid Fortid Notid Fortid Notid Fortid1. person kann kundi man mundi má mátti skal skuldi veit visti vil vildi2. person kanst kundi manst mundi mást mátti skalt skuldi veitst visti vilt vildi3. person kann kundi man mundi má mátti skal skuldi veit visti vil vildi Fleirtal Notid Fortid Notid Fortid Notid Fortid Notid Fortid Notid Fortid Notid Fortid1., 2. og 3. person kunnu/kunna kundu munnu/munna mundu mugu/mega máttu skulu/skula skuldu vita vistu vilja vilduPerfektumkunnaðmunnaðmegaðskulaðvitaðviljað

 Adjektiv 
Dei fleste adjektiva blir bøygde i samsvar med kjønn, tal, kasus, ubunden eller bunden form, i positiv, komparativ og superlativ:

Maðurin er stórur – Mannen er stor
Konan er stór – Dama er stor
Barnið er stórt – Barnet er stort

Adjektiv er på færøysk bøygde etter:

 Tal:

ein stórur maður – ein stor mann
fleiri stórir menn – mange store menn

 Kasus:

ein stórur maður sat har – ein stor mann sat der
eg sá ein stóran mann – eg såg ein stor mann
eg møtti einum stórum manni – eg møtte ein stor mann

 Kjønn: 

ein stórur maður – ein stor mann
ein stór kona – ei stor dame
eitt stórt barn – eit stort barn

 Vidare bøyest òg adjektiv i formene positiv, komparativ og superlativ:

stórur – størri – størstur
(stor – større – størst) 

 Adjektiv har sterk bøying framfor eit substantiv i ubunden form:
ein sjúkur maður – ein sjuk mann
ein sjúk kona – ei sjuk dame
eitt sjúkt barn – eit sjukt barn

 Adjektiv har svak bøying framfor eit substantiv i bunden form:

hin sjúki maðurin – den sjuke mannen
hin sjúka konan – den sjuke dama
hitt sjúka barnið – det sjuke barnet

 Adjektiver kan òg stå i bunden form: 

gamli Andras – gamle Andreas
Eirikur Reyði – Eirik Raude

 Adverb 
Mange adverb blir bøygde i positiv, komparativ og superlativ, men ikkje alle. Her følgjer nokre eksempel med færøyske adverb:

Vi kan spørje: Hvar er hon? – Kvar er ho?
Og svare: Hon er har. – Ho er der.

 Vi kan spørje: Nær fer hann? – Når fer han?
Og svare: Hann fer nú. – Han fer no.

 Vi kan spørje: Hvussu livir barnið? – Korleis har barnet det?
Og svare: Barnið livir væl. – Barnet har det bra.

Desse orda, har, nú and væl, er adverb. 

Adverb kan brukast til å gje ei meir detaljert skildring og kjem etter eit verb:

Når noko skjer: Eg fari tíðliga upp. – Eg står tidleg opp.

Kvar noko er: Bólturin er her. – Ballen er her.

Kvar noko skjer: Fundurin var har inni. – Møtet var der inne.

Kvar noko skal: Hann fór hagar. – Han for ditover.

Korleis noko er: Skipið er óføra stórt. – Dette skipet er veldig stort.

Korleis noko skjer: Óhappið hendi knappliga. – Ulykka hende plutseleg. 

Korfor noko skjer: Tí fór hann avstað. – Derfor for han av stad.

Når ein vurderer noko: Hon dugir ivaleyst betur enn hann. – Ho er utan tvil mykje flinkare enn han.

Når ein godtek: Jú, eg komi. – Jo, eg kjem.

Når ein avslår: Nei, ikki fert tú. – Nei, du fer ikkje.

 Litteratur 

W.B. Lockwood: An Introduction to Modern Faroese. Tórshavn, 1977 (utgjeven på nytt i 2002)
Höskuldur Thráinsson (Þráinsson), Hjalmar P. Petersen, Jógvan í Lon Jacobsen, Zakaris Svabo Hansen: Faroese. An Overview and Reference Grammar. Tórshavn, 2004 (ISBN 99918-41-85-7) (engelsk)

 Bakgrunnsstoff 

 Automatisk færøysk analysator og generator

Kategori:Færøysk språk