Blåklokke

Blåklokke (Campanula rotundifolia ) er ein fleirårig opptil 10-15 cm høg plante i klokkeslekta i klokkefamilien. Ho vert også kalla småklokke.

Blåklokka har små nyre- eller hjarteforma grunnblad, som vert danna det første leveåret til planten, og lange, smale stengelblad. Stengelen er snau eller lett håra nedst. Namnet «rotundifolia» tyder ‘runde blad’, og viser til grunnblada. I fjellet har blåklokka ei stor blå blomsterklokke, vel 2 cm lang, i låglandet kan ho ha fleire, men mindre, blomstrar. I sjeldne tilfelle kan blomsterklokka vere kvit.

Blåklokke veks i open skog, på tørre bakkar, på slåtteeng og beitemark.  Utbreiinga er sirkumboreal og sirkumpolar. 

mini|venstre|Blåklokker i Noreg.
I Noreg er blåklokka vanleg over heile landet, underarten groenlandica veks opp til 2060 moh. i Lom kommune. På Svalbard er ho funnen ved Colesbukta.

Planten er blant dei vanlegaste blomsterplantane i Noreg, og samstundes fell han lett i augo. Difor har han ein sterk kulturell posisjon. Mest kjend er songen «Blåklokkevikua» av Alf Prøysen.

 Kjelder 

 Johannes Lid Norsk flora Det Norske Samlaget 2005 ISBN 82-521-6029-8
 Knut Fægri: Norges planter Cappelens forlag 1960
 C.A.M. Lindman Nordens Flora Gyldendal Norsk Forlag 1977 ISBN 82-05-08681-

 Bakgrunnsstoff 



Kategori:Klokkefamilien
Kategori:Viltveksande plantar i Noreg