Uglefamilien

Uglefamilien (Strigidae) er ein famile med ca. 230 artar av små til mellomstore predatorar i den biologiske ordenen Strigiformes. Dei har kort, krokete nebb, stort hovud, sterkt utvikla syn og høyrsle, og er for det meste nattaktive. 

«Verkelege ugler», Strigidae, er ein av dei to allment aksepterte uglefamiliane, systerfamilien er tårnuglefamilien, Tytonidae. Verkelege ugler har ei kosmopolitisk utbreiing og finst på alle kontinent unntatt Antarktis.

 Skildring 
mini|høgre|Kyrkjeugle, Athene noctua
mini|høgre|Kattugle, Strix aluco
mini|høgre|Gnomugle, Glaucidium gnoma
Medan verkelege ugler, frå no av berre kalla ugler, varierer sterkt i storleik, slik at dei største artane, hubro og nordfiskeugle, (60–71 cm; 3150–4600 gram) har omtrent 85 gonger meir masse enn den minste arten, alveugle, (12,5-14 cm; 35-55 gram). Ugler deler generelt ei svært lik kroppsbygning. Typisk har dei stort hovud, korte halar, kamuflerande fjørdrakter og runde andlet med karakteristiske «tallerkenar» rundt auga. Familien er generelt knytt til tre, med nokre få unntak som graveugle, og flyg mot føda eller byttet. Vengene er  breie, avrunda og lange. Nett som rovfuglar, syner mange ugleartar kjønnsdimorfisme i storleik, der hofuglar er større enn hannfuglar.

mini|høgre|Hornugleunge
Fjørene er mjuke og den indre delen av kvar fjør er dunete, slik at uglene rører seg med minimal lyd i flukta. 
Spesialiserte fjører og vengeform undertrykker vanleg støy frå flyging, både når dei tar av, klapper med vengene og glir i flukta. Denne nær lydlause flukta lèt ugler jakte utan å bli høyrt av byttet. Ugler har tre fysiske eigenskapar ved vengene som blir rekna å bidra til den spesielle flygingsevna deira. På framkanten av vengen er det ein kam av stive fjører. Bakkanten av vengen har fleksible frynser. Til slutt har oversida av vengen dunkleding som skaper ei ettergjevande grov overflate, liknande eit mjukt teppe. Alle desse faktorane resulterer i monalege aerodynamiske støyreduksjonar.
Tær og tars er fjørdekte hos einskilde artar, og meir på artar som lever på høgare breiddegrader. 

Ugler er i stand til å rotere hovudet heile 270 grader i begge retningar utan å skade blodårene i nakken og hovudet, og utan å forstyrre blodstraumen til hjernen. 
Haukugle og fleire av artane i slekta Glaucidium har øyelappar på baksida av hovudet, tilsynelatande for å overtyde andre fuglar om at dei blir overvakt heile tida. Talrike nattlege artar har øyretoppar, fjører på sidene av hovudet som er trudd å ha ein kamuflasjefunksjon, ved å bryte opp omrisset av ein fugl som sit stille. Fjørene «andletstallerkenane» er ordna for å styrkje lydar mot øyra. Høyrsla til ugler er svært kjenslevar og øyrane hos mange artar har asymmetriske opningar slik at ugla betre lokaliserer lydkjeldene. I tilhøve til storleiken på kroppen har ugler store auge. I motsetnad til det mange trur, kan ikkje ugler sjå godt i ekstremt mørke, og har dessutan godt dagssyn.

Nokre ugleartar har eit fluorescerande pigment kalla porfyrinar under vengene. Ei stor gruppe pigment definert av nitrogenhaldige pyrolringer, inkludert klorofyll og heme i animalsk blod, utgjer porfyrinene. Andre fugleartar nyttar porfyriner til å pigmentere eggeskal i eggleiaren, men ugleartar bruker likevel porfyriner som pigment i fjørdrakta, til dømes slipeugle, Aegolius acadicus. Porfyrinar er mest utbreidde i nye fjører og blir lett øydelagt av sollys. Dei blir synlege for menneske i ultrafiolett lys er derfor ein markør for å fastsette alderen på fjørene og med det alderen på individet. 

Åtferd
Ugler er vanlegvis nattlege og/eller aktiv i tussmørker og kviler store delar av dagen. Dei blir ofte misforstått som tamme sidan dei lèt menneske nærme seg ganske tett innpå før dei flyg, men i røynda er stillesittinga ein strategi for å unngå å bli oppdaga. Den kamuflerande fjørdrakta og dei dulde kvileplassande dei sit på, er ein freistnad på å unngå predatorar og mobbing av småfuglar.

Trekk
Berre få ugleartar gjer regelbundne trekk. Dverghornugle i Eurasia er ein 
sterk langdistansetrekkfugl, langt dei fleste populasjonane trekker til Afrika for 
overvintring. Jordugla gjer òg lange trekk, men populasjonar i nokre område, som 
i Sør-Amerika, er standfuglar. Andre trekkande ugler i Noreg er hornugle 
og snøugle. I Amerika er graveugle, alveugle og slipeugle kjente 
trekkfuglar. 

Slekter
Slektene i rekkjefølgje etter IOC World Bird List V11.2, 2021, med norske namn etter Norske navn på verdens fugler. Det er 23 slekter i familien som samlar ca. 230 nolevande artar.
 Slekt Uroglaux er ein art, papuaugle, Uroglaux dimorpha, Papuan Hawk-owl, (Salvadori, 1874), (LC)
 Slekt Ninox samlar 35 ugler i Asia og den australske regionen, mange med fellesnemninga falkugle
 Slekt Margarobyas er ein art, gulbeinugle, Margarobyas lawrencii, Bare-legged owl, (Sclater, PL & Salvin, 1868), (LC)
 Slekt Taenioptynx, to særs små ugleartar i den indomalayiske regionen
 Slekt Micrathene, ein art, alveugle, Micrathene whitneyi, Elf owl, (Cooper, JG, 1861), (LC)
 Slekt Xenoglaux, ein art, kinnskjeggugle, Xenoglaux loweryi, Long-whiskered owlet, O'Neill & Graves, GR, 1977, (VU)
 Slekt Aegolius samlar perleugle på den nordlege halvkula, saman med tre andre artar i den nearktiske  og den neotropiske regionen
 Slekt Athene samlar ni små og mellomstore ugler på alle kontinent unntatt Australia og Antarktis, av dei fire på Salomonøyane
 Slekt Surnia, ein art, haukugle, Surnia ulula, Northern Hawk-owl, (Linnè, 1758), (LC)
 Slekt Glaucidium 29  små ugler med samla sett kosmopolitisk utbreiing
 Slekt Otus samlar 55 ugleartar i «den gamle verda», har øyretoppar
 Slekt Ptilopsis er to artar i Afrika med lys fjørdrakt
 Slekt Asio samlar ni typiske ugler med øyretoppar, dei er utbreidde på alle kontinent unntatt Australia og Antarktis
 Slekt Jubula er ein art, mankeugle, Jubula lettii, Maned owl, (Büttikofer, 1889), (DD)
 Slekt Bubo 20 artar hubroar inkludert snøugle, både i Amerika og i «den gamle verda»
 Slekt Scotopelia tre flodugler i den afrotropiske regionen
 Slekt Ketupa er tre fiskeugler i Asia
 Slekt Psiloscops, ein art, flammeugle, Psiloscops flammeolus, Flammulated owl, (Kaup, 1852), (LC)
 Slekt Gymnasio, ein art, puertoricougle, Gymnasio nudipes, Puerto Rican owl, (Daudin, 1800), (LC)
 Slekt Megascops 23 «typiske» ugler i Amerika
 Slekt Pulsatrix tre artar i den neotropiske regionen
 Slekt Lophostrix, ein art, kvittoppugle, Lophostrix cristata, Crested owl, (Daudin, 1800), (LC)
 Slekt Strix 23 typiske ugler utan øyretoppar

10 ugleartar hekkar i Noreg. Dette er:
 Hubro Bubo bubo
 Snøugle Bubo scandiaca
 Haukugle Surnia ulula
 Sporveugle Glaucidium passerinum
 Kattugle Strix aluco
 Slagugle Strix uralensis
 Lappugle Strix nebulosa
 Hornugle Asio otus
 Jordugle Asio flammeus
 Perleugle Aegolius funereus

 Kjelder 
Denne artikkelen bygger på «True owl» frå ,  den 2. oktober 2021  
Winkler, D. W., S. M. Billerman, and I.J. Lovette (2020). Owls (Strigidae), version 1.0. n Birds of the World (S. M. Billerman, B. K. Keeney, P. G. Rodewald, and T. S. Schulenberg, red.) Cornell Lab of Ornithology, Ithaca, NY, USA. https://doi.org/10.2173/bow.strigi1.01

 Referansar 

 Bakgrunssstoff 


Kategori:Ugler