Leinas dedzināšana

Leinas dedzināšana (, 'Uguns Leinā') bija terora akts Penibertā, Leinas pussalā Velsā 1936. gadā, kurā tika aizdedzināta Apvienotās Karalistes gaisa spēku pilotu skola. Neraugoties uz notikuma ārēji nebūtisko rezultātu, šī akcija kļuva par simbolu atjaunotajiem Velsas neatkarības centieniem, jo tā bija pirmā vardarbība no velsiešu puses pēc četru gadsimtu pakļautības.Davies, John (1994). A History of Wales. New York: Penguin. ISBN 0-14-014581-8. Trīs dedzinātāji — Deivids Viljamss, Lūiss Valentains un Sonderss Lūiss — bija velsiešu rakstnieki un Nacionālistu partijas biedri, kuri pēc tam paši pieteicās policijā.

 Dedzināšanas iemesli 
Lielbritānijas valdība nolēma izveidot bombardēšanas skolu Penibertā, pašreizējā Guinēzas grāfistē. Valdība izvēlējās šo vietu skolai pēc tam, kad priekšlikumi par līdzīgām vietām Nortamberlendā un Dorsetā tika uztverti ar vietējo iedzīvotāju protestiem.

Premjerministrs Stenlijs Boldvins atteicās uzklausīt delegāciju, kas pārstāvēja pusmiljonu velsiešu protestētāju, pretēji viņa attieksmei pret angļu iebildumiem. Protestu pret bombardēšanas skolu raksturoja Lūiss, rakstot, ka Lielbritānijas valdība ir apņēmusies pārvērst vienu no "velsiešu kultūras, valodas un literatūras galvenajām mājām" par vietu, kur popularizēt barbarisku karadarbības metodi. Bombardēšanas skolas ēkas celtniecība sākās tieši 400 gadus pēc pirmā no likumiem Velsā, kas pievienoja Velsu Anglijai. Pret skolas celtniecību Velsā bija iebildumi arī vides apsvērumu dēļ, taču trīs teroristi nacionālismu izvirzīja pirmajā vietā.

Britu varas iestādēm Peniberta bija parasta lauku māja, taču velsiešu kultūrā tai bija īpaša vieta kā savrupmājai, kas bija velsiešu literatūras un kultūras mājvieta Leinā. Velsas 16. gadsimta mācītājs un rakstnieks Roberts Gvins dzimis Penibertā. Daži zinātnieki uzskata, ka viņš, nevis viņa tautietis Grafids Roberts, bija grāmatas "Y Drych Cristianogawl" autors , kas bija pirmā Velsā publicētā grāmata. Vēsturiskā māja 1936. gadā tika nojaukta un tās vietā uzcelta pilotu skola.

 Dedzināšana un tiesa 
1936. gada 8. septembrī bombardēšanas skolas ēkas tika aizdedzinātas,Yr Eisteddfod yn cloi gydag uchafbwynt dramatig Tân yn Llŷn un Sonders Lūiss, Lūiss Valentīns un Deivids Viljamss uzņēmās atbildību. Viņiem palīdzēja četri vīrieši, kuru vārdi netika publicēti līdz pat 1980. gadiem, un pret viņiem netika celta apsūdzība.Hafina Clwyd, Rhywbeth Bob Dydd (Gwasg Carreg Gwalch, 2008), t.118 Kairnarvonā Velsā tiesas procesā neizdevās vienoties par spriedumu, un lieta tika nosūtīta uz Londonu. Trijotnei tika piespriests deviņu mēnešu cietumsods, bet pēc atbrīvošanas 12-15 tūkstoši velsiešu viņus Kairnarvonā sagaidīja kā varoņus.

Interesanta vēsturiska īpatnība viņu tiesas procesā Kairnarvonā bija, ka tajā laikā (un līdz pat 1967. gada “Velsiešu valodas likumam”) velsietim nebija tiesību sniegt liecības velsiešu valodā tiesā Velsā. Kopš 1535.—1542. gada “Velsas likumu” pieņemšanas angļu valoda bija vienīgā tiesvedības valoda Velsā. Vienīgais izņēmums no šī noteikuma bija tad, ja varēja pierādīt, ka viņa angļu valodas zināšanas nav pietiekamas. Visi trīs vēlējās sniegt liecības velsiešu valodā, taču Lūiss Valentīns bija vienīgais, kam to ļāva darīt, jo nebija pierādījumu, ka viņš pietiekami brīvi pārvaldītu angļu valodu.

Daudzus procesa laikā velsiešus saniknoja tiesnešu nicinošā attieksme pret velsiešu valodu, lēmums pārcelt tiesas procesu uz Londonu un Svonzijas Universitātes koledžas lēmums atlaist Lūisu no amata, pirms viņš tika atzīts par vainīgu. Tomēr šis nacionālisma vilnis drīz noslāpa Otrā pasaules kara sākšanās dēļ.

 Piemiņa 
Par šo pretestības aktu ir sarakstīta dziesma, notiek teatralizēti pasākumi un uzrakstīta Deivida Dženkinsa grāmata "Tân yn Llŷn", tā vārdā nosaukti arī citi literāri un mākslas darbi.

 Atsauces 

 Ārējās saites 

Kategorija:Velsa
Kategorija:Terorisms