Inkunābula

Inkunābula (no   — "šūpulis", "sākums") ir jebkura iespiesta grāmata, kas izdota Eiropā no grāmatu iespiešanas pirmsākumiem līdz 1501. gada 1. janvārim. Šī perioda publikācijas ir visai retas, jo to tirāža parasti bija 100–300 eksemplāru.Rūta Astra Jēkabsone. Kataloga priekšvārds "Incunabula Bibliothecae Rigensis", Latvijas Akadēmiskā bibliotēka, ISBN 5-7996-0952-1. 5.-17. lpp. Kopumā šajā laikā iespieda ap 40 000 grāmatu ar kopējo tirāžu 12-15 miljonu eksemplāru.

Inkunābulas parasti izdeva bez titullapām un neiesietā veidā, jo iesiešana tika uzskatīta par atsevišķu operāciju un tika veikta atbilstoši pircēja rocībai, visbiežāk ar ādu apvilktos koka vākos ar ādu un tās iespiedumu sargājošiem metāla apkalumiem. Teksts, rindkopu sākums un ilustrācijas tika iekrāsoti ar roku. Šajā periodā iespiestās grāmatas, sekojot Gūtenberga uzskatiem, centās atdarināt rokraksta grāmatas. Sākotnēji lietoja tikai gotisko šriftu, vēlāk arī citi.

Par slavenāko inkunābulu tiek uzskatīta Gūtenberga Bībele (1450. gadu sākums).Маркина Л. Г., Муравлёва Е. Н., Муравлёва Н. В. ИНКУНАБУЛЫ // Культура Германии: лингвострановедческий словарь: свыше 5000 единиц / под общ. ред. Н. В. Муравлёвой. — М.: АСТ, 2006. — С. 462. — 1181 с. — ISBN 5-17-038383-5. Eiropā iespiestās grāmatas, kas izdotas nākošajā pusgadsimtā no 1501. gada 1. janvāra līdz 1551. gada 1. janvārim, sauc par paleotipiem, bet pirmo iespiesto grāmatas izdevumu, kas iepriekš izplatījies tikai rokraksta formā, sauc latīniski par "Editio princeps".

 Vēsture 
Terminu pirmo reizi lietoja Bernhards fon Malinkrods 1639. gadā savā brošūrā "De ortu et progressu artis typographicae" ("Par tipogrāfijas mākslas attīstību un progresu"), un tas nostiprinājās 18. gadsimtā. Inkunābulas iedala divos veidos: kokgriezuma un tipogrāfiskās. Gūtenberga Bībele tika iespiesta, izmantojot tipogrāfisko druku. Daļa autoru par inkunābulām atzīst tikai publikācijas, kas radītas, izmantojot tipogrāfisko druku.

Lielākā daļa izdevumu bija latīņu valodā, taču tika publicētas arī grāmatas citās valodās, piemēram, Petrarkas krājums "Canzoniere" itāļu valodā, kas iespiests Venēcijā 1470. gadā. Galvenie inkunābulu pircēji bija zinātnieki, muižnieki, juristi un garīdznieki. Inkunābulas visbiežāk tika iespiestas gotiskā drukā bez rindkopām.

Inkunābulu standarta piemērs ir Hartmaņa Šedela ilustrētā Nirnbergas hronika, ko 1493. gadā publicēja Antons Kobergers .

Slavenākie inkunābulu izdevēji bija:

 Albrehts Pfisters no Bambergas;
 Ginters Zeiners no Augsburgas;
 Johans Mentelins no Strasbūras;
 Viljams Kekstons, kurš strādāja Londonā un Brigē.

 Inkunābulu kataloģizācija 
Pirmie inkunābulu katalogi parādījās 19. gadsimtā. Bibliogrāfs un grāmatu vēsturnieks Ludvigs Heins sastādīja "Bibliogrāfisko repertuāru" (1826.–1838.), kurā aprakstītas 16 299 inkunābulas. Heina darbs kļuva par pamatu visiem turpmākajiem inkunābulu pētījumiem. Daži no lielākajiem šāda veida katalogiem ir Berlīnes Valsts bibliotēkas izveidotais "Inkunābulu kopkatalogs" un Britu bibliotēkas izveidotais "Inkunābulu īso nosaukumu katalogs".

 Inkunābulu kolekcijas 
Lielākās inkunābulu kolekcijas atrodas:
BibliotēkaAtrašanās vietaValstsKopijasPublikācijasBavārijas Valsts bibliotēkaMinheneVācija20 0009756Britu bibliotēkaLondonaApvienotā Karaliste12 50010 390Francijas Nacionālā bibliotēkaParīzeFrancija12 0008000Vatikāna Apustuliskā bibliotēkaVatikānsVatikāns86005400Austrijas Nacionālā bibliotēkaVēnaAustrija8000Krievijas Nacionālā bibliotēkaSanktpēterburgaKrievija7302Virtembergas Valsts bibliotēkaŠtutgarteVācija7000Bodlijas bibliotēkaOksfordaApvienotā Karaliste67555623Kongresa bibliotēkaVašingtonaASV5700Krievijas Valsts bibliotēkaMaskavaKrievija5360Hantingtonas bibliotēkaSanmarīno (Kalifornija)ASV5000 (vairāk nekā)Kembridžas Universitātes bibliotēkaKembridžaApvienotā Karaliste4650Neapoles Nacionālā bibliotēkaNeapoleItālija4563Džona Railendsa bibliotēkaMančestraApvienotā Karaliste4500Berlīnes Valsts bibliotēkaBerlīneVācija4431Dānijas Karaliskā bibliotēkaKopenhāgenaDānija4425Hārvarda Universitātes bibliotēkaKembridža, MasačūsetsaASV43893627Čehijas Republikas Nacionālā bibliotēkaPrāgaČehijas Republika4200Florences Nacionālā centrālā bibliotēkaFlorenceItālija4089Jagellonu Universitātes bibliotēkaKrakovaPolija3671Bambergas Valsts bibliotēkaBambergaVācija3550Jeila Universitātes bibliotēkaŅūheivena, KonektikutaASV3500 (vairāk nekā)
Latvijas Akadēmiskajā bibliotēkā atrodas 210 inkunābulas, starp tām vienīgais pasaulē saglabājies "Missale Viburgense" eksemplārs. 61 inkunābula atrodas Latvijas Nacionālajā bibliotēkā un divas citās Latvijas kolekcijās.

 Atsauces 

 Ārējās saites 

Kategorija:Grāmatniecība