Poločani

Poločani (senaustrumslāvu: поло́чаны) ir 9.—12. gadsimta rakstos sastopams apzīmējums austrumslāvu cilšu grupai, kas dzīvoja Daugavas augšteces baseinā ap Polocku mūsdienu Baltkrievijas teritorijā. Tie uzskatāmi par vienu no nozīmīgākajiem baltkrievu tautas etnoģenēzes komponentiem.

Poločanu politiskais un saimnieciskais centrs bija Polocka, kas jau 9.—10. gadsimtā izveidojās par nozīmīgu tirdzniecības un varas centru ceļam no varjagiem uz grieķiem. Austrumslāvu hronikās poločani minēti līdzās citām reģiona ciltīm, piemēram, krivičiem, dregovičiem un radimičiem.

Par poločaniem ziņas galvenokārt sniedz «Pagājušo laiku hronika», kur tie pieminēti saistībā ar Polockas kņazu dinastiju, īpaši ar Rogvolodu un viņa pēctečiem. 10.—12. gadsimtā poločani veidoja Polockas kņazistes politisko kodolu, kas bieži darbojās patstāvīgi attiecībā pret Kijevas Krievzemi.

Arheoloģiskie un lingvistiskie pētījumi liecina par poločanu kultūras saikni ar kriviču vidi, kā arī par mijiedarbību ar baltu iedzīvotājiem Daugavas baseinā. Materiālajā kultūrā novērojamas gan slāvu, gan baltu tradīciju iezīmes.

Kategorija:Austrumslāvi
Kategorija:Baltkrievijas vēsture