Nodarbinātība

Nodarbinātība ir ekonomiski aktīvas personas iesaistīšanās darbā, par kuru tā saņem atlīdzību vai gūst ienākumu. Tiesiskā nozīmē nodarbinātība parasti izpaužas kā darba attiecības starp darba devēju un darba ņēmēju, pamatojoties uz līgumu vai citu tiesisku pamatu, kas nosaka darba pienākumus, darba samaksu, darba laiku, sociālās garantijas un darba aizsardzības prasības. Plašākā izpratnē nodarbinātība ietver arī pašnodarbinātību un darbu ģimenes uzņēmumā. Statistikā par nodarbinātu personu parasti uzskata indivīdu, kas noteiktā periodā ir veicis algotu darbu vai strādājis kā pašnodarbinātais neatkarīgi no nostrādāto stundu skaita. Tādējādi nodarbinātība ir cieši saistīta ar darba tirgu, kurā satiekas darbaspēka piedāvājums un pieprasījums, kā arī ar institucionālajiem regulējumiem, kas nosaka darba organizāciju un sociālo aizsardzību.

Ekonomikā nodarbinātība ir viens no centrālajiem rādītājiem, kas raksturo saimnieciskās aktivitātes līmeni, darbaspēka izmantošanu un produktivitāti. Augsts nodarbinātības līmenis parasti veicina mājsaimniecību ienākumu pieaugumu, patēriņu un nodokļu ieņēmumus, kā arī stiprina sociālās drošības sistēmas ilgtspēju. Savukārt bezdarba pieaugums var radīt ekonomisku un sociālu spriedzi, ietekmējot labklājību un sabiedrības stabilitāti. Sabiedrības kontekstā nodarbinātība tiek uzskatīta arī par nozīmīgu sociālās integrācijas un pašrealizācijas faktoru, jo stabils darbs nodrošina iztiku, profesionālo attīstību un sociālo statusu. Nodarbinātības līmeņa un kvalitātes izmaiņas, tostarp darba samaksas dinamika, darba drošība un produktivitāte, ir būtiski indikatori valsts saimniecības attīstībai un iedzīvotāju dzīves kvalitātei.

 Ārējās saites 

Kategorija:Uzņēmējdarbība
Kategorija:Darbs