Pazemotie un apvainotie

"Pazemotie un apvainotie" () ir krievu rakstnieka Fjodora Dostojevska romāns, viens no viņa agrīnajiem lielajiem prozas darbiem.

Romāns pirmoreiz tika publicēts 1861. gadā žurnālā Vremja. Tas tapis pēc rakstnieka atgriešanās no katorgas un trimdas, un iezīmē pāreju uz tām tēmām un estētiskajiem principiem, kas vēlāk pilnībā attīstījās viņa nobriedušajā daiļradē.

Darba centrā ir jauns rakstnieks Ivans Petrovičs, kurš stāsta par sarežģītām un traģiskām cilvēku attiecībām Sanktpēterburgā. Romānā atainoti sociāli neaizsargāti varoņi — nabadzīgie, pazemotie un morāli ievainotie —, kuru likteņi savijas ar ciniskā un egoistiskā kņaza Valkovska darbībām. Īpaša uzmanība veltīta ciešanu, līdzjūtības, mīlestības un morālās atbildības problemātikai.

“Pazemotie un apvainotie” izceļas ar izteiktu psiholoģismu, emocionālu spriedzi un humānistisku ievirzi. Romāns sagatavo pamatu tādiem vēlākajiem Dostojevska šedevriem kā “Noziegums un sods” un “Brāļi Karamazovi”.

 Ārējās saites 

 Pilns romāna teksts 

Kategorija:Romāni krievu valodā
Kategorija:Fjodora Dostojevska darbi
Kategorija:1861. gada romāni