De primordiis ordinis Theutonici narratio

De primordiis ordinis Theutonici narratio ("Stāsts par Vācu ordeņa sākotni") ir īss 13. gadsimta nezināma autora apraksts latīņu valodā par Vācu jeb Teitoņu ordeņa dibināšanu, tā statūtiem un nolikumu. Teksts ir vissvarīgākais esošais avots par Vācu ordeņa izcelsmi, uz kura balstās vēlākie pētījumi. Saglabājies 13. gadsimta beigu manuskriptā. Uzrakstīts 13. gadsimta vidū, visticamāk, pēc vēsturnieku ieteikuma strīdu dēļ starp Vācu ordeni un hospitāliešiem. Tas ir pirmais zināmais Vācu ordeņa historiogrāfijas piemērs un iezīmē jauna historiogrāfiskās tradīcijas žanra rašanos, kas atšķiras no parastajām hronikām un tiek izmantots kā pierādījums strīdā. Dokuments ir neliels, 2–3 lappuses garš. Tajā teikts, ka 1198. gada 5. martā Akrā 1190. gadā dibinātais Vācu hospitālis tika oficiāli pārveidots par militāri reliģisku ordeni ar templiešu nolikuma kopiju, bet ar hospitāliešu sociālajiem pienākumiem,SCRIPTORES RERUM PRUSSICARUM. De primordiis ordinis Theutonici narratio uzskaitītas daudzas piedalījušās personas (dažu pieminēto klātbūtne šajā laikā un vietā bijusi neiespējama). Minēta ordeņa atzīšana no pāvesta Celestīna III puses (viņa bulla izdota 1196. gadā, divus gadus pirms šiem notikumiem) un vēlreiz 1199. gadā no pāvesta Inocenta III puses.

 Datējums 
Pastāv diskusijas par dokumenta oriģināla izcelsmes laiku: M. Perlbahs datē dokumentu ar laika posmu no 1204. līdz 1211. gadam, K. Forštreiters to attiecina uz laika posmu pēc 1232. gada, bet V. Arnolds un M.-L. Favro domā, ka teksts ir vēlāks par 1244. gadu. A. Latrels uzskata, ka dokuments ir rakstīts pēc 1244. gada un, visticamāk, ir neobjektīvs un teksts vēlāk daļēji viltots: sākotnējais avots ir zudis, un teksts ir zināms tikai no diviem eksemplāriem no 14. gadsimta vidus. Arnolds Udo uzskata par dokumenta rašanās laiku laikposmu no 1252. līdz 1264. gadam.
Dokuments ilgstoši nebija vēsturniekiem zināms, līdz tā norakstu Romas bibliotēkā atrada B. Dudiks un 1858. gadā to publicēja savā darbā "Des hohen deutschen Ritterordens Muenz-Sammlung in Wien". Noraksts kopā ar šo dokumentu saturēja arī Vācu ordeņa nolikumu, kārtību un citas detaļas, kopā uz 159 lappusēm vācu un latīņu valodās. Norakstā minētas kā mirušas personas, pēdējā no kurām mirusi 1241. gadā, attiecīgi noraksts izgatavots vēlāk.

 Vēsturiskais fons 
Krustneši zaudēja Jeruzalemi 1187. gadā un atkāpās uz piekrasti. Tur pie Ako (Akras) tika izveidots hospitālis, kas bija hospitāliešu Jeruzalemes hospitāļa pēctecis, taču viņa vācu pārvaldītāji ātri nonāca konfliktā ar romāņu valodās runājošajiem sabiedrotajiem, ieskaitot hospitāliešus, kuri pie tam ilgstoši nevarēja atgūties no 1187. gada zaudējumiem, un sāka meklēt neatkarību. Kā sekas, dokumentā tiek maskēta pēctecība starp Jeruzalemes un Ako hospitāļiem, un vēlāk hospitālieši vairs neguva ietekmi arī Vācu ordeņa iekarotajās zemēs Prūsijā.

 Atsauces 

 Ārējās saites 


Kategorija:Vācu ordenis
Kategorija:Izraēlas vēsture