Izšūšana

Izšūšana ir dekoratīva tekstilmākslas un amatniecības tehnika, kurā ar adatu un diegu — dažkārt arī ar citiem pavedieniem vai materiāliem, piemēram, smalku metāla stiepli — uz auduma, ādas vai citas piemērotas pamatnes virsmas veido ornamentālus vai figurālus rakstus un attēlus. Tā tiek uzskatīta par dekoratīvu virsmas šūšanu, kuras pamatā ir noteikta dūrienu sistēma, ievērojot materiāla struktūru, diega spriegojumu un raksta kompozīciju. Vēsturiski izšūšana pildījusi gan funkcionālu, gan estētisku lomu. Tā izmantota apģērba detaļu nostiprināšanai, malu un apmaļu apstrādei, kā arī vizuālai izcelšanai. Vienlaikus izšuvumi kalpojuši kā sociālā statusa, reģionālās piederības, reliģiskās vai simboliskās nozīmes nesēji. Tekstilmākslas un amatniecības vēsturē izšūšana ieņem nozīmīgu vietu kā viena no senākajām virsmas dekorēšanas metodēm, kas sastopama dažādu kultūru tradicionālajā lietišķajā mākslā, tautastērpos, reliģiskajos tekstilos un interjera priekšmetos. Tāpat izšūšana bijusi būtiska mājamatniecības un prasmju apguves tradīcija, tostarp paraugu izšuvumu veidošanā.

Mūsdienās izšūšana tiek praktizēta gan tradicionālās amatniecības saglabāšanas kontekstā, gan laikmetīgajā tekstilmākslā un dizainā, kur tā autoru radošo ideju īstenošanai kalpo kā daudzpusīgs izteiksmes līdzeklis. Tehnikas vizuālo un māksliniecisko daudzveidību nodrošina plašs dūrienu klāsts un to kombinācijas. Pie biežāk lietotajiem pamatdūrieniem pieder svītru dūriens, ko izmanto vienkāršu līniju veidošanai un kā pamatu citiem dūrieniem; atpakaļdūriens nepārtrauktu kontūrlīniju izšūšanai; krusta dūriens, īpaši raksturīgs skaitāmdiega izšuvumiem; gludais jeb satīna dūriens laukumu aizpildīšanai; ķēdītes dūriens dekoratīvām līnijām un ornamentiem; kā arī cilpiņu dūriens malu apdarei. Šo dūrienu variācijas un savstarpējās kombinācijas ļauj veidot plašu vizuālo efektu spektru, padarot izšūšanu par tehniski un mākslinieciski bagātu auduma apstrādes veidu.

 Ārējās saites 

Kategorija:Tekstilmāksla