Matīss Hedenstrēms

Matīss Hedenstrēms (, ; 1780–1845) bija vācbaltiešu ierēdnis (galma padomnieks) un polārpētnieks Krievijas Impērijas dienestā.

 Dzīvesgājums 
Dzimis 1780. gadā Rīgā zviedru ieceļotāja Matīsa Hedenstrēma ģimenē. Sāka studēt tieslietas nesen dibinātajā Tērbatas Universitātē, bet studijas nepabeidza un strādāja Baltijas ģenerālgubernatora Frīdriha Bukshēvdena dienestā, pēc ɡubernatora atcelšanas no amata 1806. ɡadā kļuva par Tallinas ostas muitas ierēdni.Baltisches Biografisches Lexikon digital Krievu—zviedru kara laikā viņu apsūdzēja kontrabandas darījumā un 1808. gadā izsūtīja uz Toboļsku. Drīz vien viņam lika doties uz Irkutsku, jo jaunieceltais valsts kanclers Nikolajs Rumjancevs lika tās gubernatoram izpētīt Ziemeļu jūrasceļu ɡar Sibīrijas austrumu piekrasti.

1809. gadā Hedenstrēms devās pirmajā ekspedīcijā uz Jaunsibīrijas salām, 1810. gadā Hedenstrēms vadīja divas ekspedīcijas starp Janas un Indigirkas upēm un uz ziemeļiem no Kolimas upes ietekas, taču citas salas ledus lauku dēļ neatrada. 
Hedenstrēma ekspedīcijas biedrs jakutu tirgotājs Jakovs Saņņikovs uz ziemeļiem no Sibīrijas krasta redzēja Koteļnijas un Fadejeva salas un trešo salu, kuru Hedenstrēms savā kartē atzīmēja kā Saņņikova zemi. Vēlāk Hedenstrēms vairākkārt devās ekspedīcijās uz Jakutiju un Aizbaikāla novadu.
1813. gadā viņu pieņēma darbā Irkutskas gubernatora N. Treskina dienestā, pēc tam līdz 1818. gadam ieņēma Verhņeudinskas policijas priekšnieka amatu. 1820. gada 20. februārī Hedenstrēmu atbrīvoja no amata un viņš apmetās uz dzīvi Toboļskā, kur žurnālā "Сибирский Вестник" publicēja aprakstus par saviem atklājumiem. 1827. gadā viņš kļuva par impērijas Medicīnas departamenta vadītāju. 1830. gadā viņš atgriezās Sibīrijā un 1832. gadā kļuva par Tomskas guberņas pasta priekšnieku, turpinādams publicēt rakstus par savām ekspedīcijām. 1839. gadā pensionējās un pārmērīɡi lietoja alkoholu. Miris 1845. gada 20. septembrī Haidukovas ciemā pie Tomskas.

Hedenstrēma vārdā nosaukts līcis starp Bunges zemi un Fadejeva salu. Lai precizētu kartes, Krievijas impērijas admiralitāte 1821.–1823. gadā organizēja divu grupu ekspedīciju uz Sibīrijas ziemeļaustrumiem Ferdinanda Vrangeļa (1797–1870) un Pētera Anžū (1796–1869) vadībā.

 Darbi 
 Путешествие Геденштрома по Ледовитому морю и островам оного, лежащим от устья Лены к востоку. "Сибирский Вестник", 1822 г., ч. 17—19
 Описание берегов Ледовитого моря от устья Яны до Баранова камня. "Сибирский Вестник", 1823 г., ч. 2
 Записки о Сибири. "Журн. Минист. Внутр. Дел", 1829 г., ч. 1, кн. 1; 1830 г., ч. 2, кн. 1—3; ч. 3, кн. 4
 Отрывки о Сибири. СПб., 1830 г. 
 Fragmente oder Etwas über Sibirien. S.-Pb., 1842
 Острова между Леной и Колымой. "Русский Инвалид", 1838 г., № 268
 Новая Сибирь. "Русский Инвалид", 1838 г., № 313
 Головы неизвестных животных, находимых в Северной Сибири. "Русский Инвалид", 1838 г., № 318
 О Байкале. "Русский Инвалид", 1839 г., №№ 9 и 10

 Atsauces 

 Ārējās saites 

Kategorija:Vācbaltiešu polārpētnieki
Kategorija:1864. gadā dzimušie
Kategorija:1902. gadā mirušie