Afrikāņu sociālisms

Afrikāņu sociālisms ir politiska un ideoloģiska doktrīna, kas apvieno sociālisma idejas ar tradicionālajām Āfrikas sabiedrību sociālajām, kultūras un ekonomiskajām struktūrām. Tā mērķis bija radīt Āfrikas vēsturiskajai pieredzei atbilstošu sociālisma formu, kas balstīta kopieniskumā, solidaritātē un kolektīvā atbildībā, vienlaikus noraidot gan koloniālo mantojumu, gan dogmatisku marksismu.

Afrikāņu sociālisms veidojās 20. gadsimta vidū Āfrikas dekolonizācijas laikā un kļuva par ideoloģisku pamatu vairāku jaunizveidoto valstu politiskajām sistēmām. Tā galvenie teorētiķi un politiskie līderi bija Kvame Nkruma Ganā, Džūliuss Ņerere Tanzānijā, Leopolds Sedars Sengors Senegālā un Ahmeds Sekū Turē Gvinejā. Viņi uzsvēra, ka pirmskoloniālajās Āfrikas sabiedrībās pastāvēja kolektīva zemes īpašuma, savstarpējās palīdzības un sociālās vienlīdzības principi.

Atšķirībā no klasiskā marksisma, afrikāņu sociālisms lielāku nozīmi piešķīra morālajām un kultūras vērtībām, nacionālajai vienotībai un lauku kopienu lomai. Viens no pazīstamākajiem afrikāņu sociālisma modeļiem bija ujamaa politika Tanzānijā, kas centās veidot kolektīvas lauku apmetnes un nodrošināt sociālo vienlīdzību.

20. gadsimta beigās afrikāņu sociālisms zaudēja politisko ietekmi ekonomisko grūtību, autoritārisma un globalizācijas procesu dēļ. Tomēr tā idejas joprojām tiek analizētas politikas teorijā un Āfrikas studijās kā mēģinājums pielāgot sociālisma principus vietējam kultūras un vēsturiskajam kontekstam.

 Skatīt arī 
 Sociālisms
 Panāfrikānisms
 Dekolonizācija

 Ārējās saites 

Kategorija:Politiskās ideoloģijas
Kategorija:Sociālisms
Kategorija:Āfrikas vēsture