Piezīmes no Mirušo nama

"Piezīmes no Mirušo nama" () ir krievu rakstnieka Fjodora Dostojevska dokumentālās prozas darbs ar romāna iezīmēm, kas balstīts uz autora personīgo pieredzi katorgā.

Darbs tapis pēc Dostojevska atgriešanās no izsūtījuma Sibīrijā un pirmoreiz publicēts 1861.–1862. gadā žurnālā Vremja. Tajā atainota dzīve Omskas cietumā, kur rakstnieks pavadīja četrus gadus pēc notiesāšanas par dalību Petraševska pulciņā.

Stāstījums veidots kā it kā fiktīva notiesātā Aleksandra Gorjančikova piezīmes, kas ļāva autoram apiet cenzūru un vienlaikus saglabāt dokumentālu ticamību. Darbā detalizēti aprakstīta ieslodzīto ikdiena, savstarpējās attiecības, ciešanas un morālās deformācijas, kā arī cilvēcības saglabāšana visnežēlīgākajos apstākļos.

“Piezīmes no Mirušo nama” iezīmē būtisku pavērsienu Dostojevska daiļradē. Šajā darbā skaidri formulējas viņa interese par vainas, soda, ciešanu un garīgās atdzimšanas problemātiku, kas vēlāk pilnībā attīstīta romānos “Noziegums un sods”, “Idiots” un “Brāļi Karamazovi”.

 Ārējās saites 

Kategorija:Romāni krievu valodā
Kategorija:Fjodora Dostojevska darbi
Kategorija:1862. gada literārie darbi