Piezīmes no pagrīdes

"Piezīmes no pagrīdes" () ir krievu rakstnieka Fjodora Dostojevska filozofisks prozas darbs, kas tiek uzskatīts par vienu no pirmajiem eksistenciālisma literatūras tekstiem pasaules literatūrā.

Darbs publicēts 1864. gadā žurnālā Epoha. Tas tapis pēc romāna “Pazemotie un apvainotie” un iezīmē jaunu posmu Dostojevska daiļradē, kurā galvenā uzmanība pievērsta cilvēka apziņas pretrunām, brīvās gribas problēmai un racionālisma kritikai.

Darba centrā ir anonīms stāstītājs — tā dēvētais pagrīdes cilvēks, bijušais ierēdnis, kurš dzīvo izolācijā un ar ironiju, cinismu un pašanalīzi atklāj savu iekšējo pasauli. Viņš asi polemizē ar sava laika idejām par progresu, saprātu un sabiedrisko labumu, uzsverot cilvēka iracionālo, destruktīvo un pretrunīgo dabu.

“Piezīmes no pagrīdes” sastāv no divām daļām: pirmajā izklāstīts filozofisks manifests, bet otrajā — konkrēti autobiogrāfiski epizodēm līdzīgi stāsti, kuros atklājas varoņa nespēja dzīvot harmonijā ar sevi un citiem. Darbs būtiski ietekmējis 20. gadsimta filozofiju un literatūru, tostarp eksistenciālisma domātājus.

Šis darbs tiek uzskatīts par priekšvēstnesi Dostojevska vēlākajiem romāniem — “Noziegums un sods”, “Idiots” un “Brāļi Karamazovi”.

 Ārējās saites 

Kategorija:Filozofiski romāni
Kategorija:Fjodora Dostojevska darbi
Kategorija:1864. gada literārie darbi