Adriāns fon Felkerzāms

Adriāns fon Felkerzāms (; dzimis  Petrogradā; miris  Inovroclavā) bija vācbaltiešu Felkerzāmu dzimtas pārstāvis, vācu vērmahta specvienības "Brandenburg-800" un Waffen-SS virsnieks Otrajā pasaules karā.

 Biogrāfija 
1933. gadā barons Adriāns fon Felkerāms absolvēja Rīgas Klasisko ģimnāziju. 1934. gadā studēja tautsaimniecību Minhenē, Kēnigsbergā un Vīnē. 1935. gadā atgriezās Latvijā un tika iesaukts militārajā dienestā. Viņš simpatizēja nacionālsociālistiskajai kustībai un dienēja triecienvienībā Kēnigsbergā. Kā kaprālis dienēja 9. pulkā Rēzeknē. Līdz 1940. gada martam dzīvoja Rīgā, pēc tam pārcēlās uz Vāciju. Viņš dienēja par Austrumu valstu referentu Reiha Galvenajā drošības pārvaldē (Berlīnē) SS-šturmfīrera pakāpē; specializējās Krievijas ekonomiskajos un politiskajos jautājumos.

No 1940. gada maija dienēja speciālo uzdevumu spēku pulkā "Brandenburg-800". Kā leitnants viņš komandēja triecienvienību "Baltijas rota", kas sastāvēja no krievvalodīgajiem tautas vāciešiem, lietuviešiem un krievu baltās kustības emigrantiem. 1942. gada vasarā viņš izcēlās tā sauktajā "Maikopas reida" laikā. Darbojoties ar pseidonīmu 'majors Truhins', Felkerzāms, vadot krieviski runājošu diversantu grupu padomju formas tērpos, iefiltrējās Maikopā un spēja izjaukt pilsētas aizsardzību, tādējādi veicinot Vērmahta Maikopas un apkārtējo naftas atradņu ieņemšanu.Токарев М. Десанты Гитлера на Восточном фронте в 1941 году: мифы и реальность // Мифы Великой Отечественной 2. — М.: Яуза, Эксмо, 2009. — С. 224. — ISBN 978-5-699-31707-3..

1944. gadā viņš tika pārcelts uz SS-Jagdverband par štāba priekšnieku, vienlaikus komandējot iznīcinātāju vienību "Austrumi" ("Jagdverband Ost."). Oto Skorceni vadībā viņš koordinēja vācu diversiju vienību darbības Austrumu frontē. Viņš izstrādāja plānus nolaupīt maršalu Petēnu un nogalināt maršalu Tito, taču šīs operācijas nekad netika īstenotas. Kopā ar Skorceni viņš piedalījās Ungārijas reģenta Hortija jaunākā nolaupīšanā (operācija "Panzerfaust") un sekojošajā Hortija vecākā gāšanā no varas.

Ardēnu operācijas laikā vācu 150. tanku brigādes "X kaujas grupas" sastāvā viņš no 1944. gada 16. līdz 21. decembrim piedalījās diversiju operācijā "Grifs", kur tika ievainots.

Viņš krita 1945. gada 21. janvārī, pametot savas kazarmas Hoenzalcas (tagad Inovroclava, Polija) aizstāvēšanas laikā. Pēc nāves viņš saņēma šturmbanfīrera pakāpi un goda piespraudi pie Dzelzs krusta.
 Apbalvojumi 
 Dzelzs krusts (1939) 2. un 1. šķira
 Kājnieku trieciena nozīme
 Dzelzs krusta Bruņinieka krusts 1942. gada 14. septembrī kā rezerves leitnants un adjutants I./Lēra pulka "Brandenburg-800" štābāScherzer 2007, p. 313.

 Atsauces 

 Literatūra 
 Mortimer, Gavin. (2012). Daring Dozen, 12 Special Forces Legends of World War II. Osprey Publishing. .

 Ārējās saites 


Kategorija:1914. gadā dzimušie
Kategorija:1945. gadā mirušie
Kategorija:Vācbaltieši
Kategorija:Vācijas militārpersonas
Kategorija:Dzelzs krusta kavalieri
Kategorija:Dzelzs krusta Bruņinieka krusta kavalieri