Ležāki

Ležāki (; no 1939. gada: Lezaky), Pardubices apgabala, Hrudimas apriņķī, bija ciems Čehoslovākijā. Vācu okupācijas laikā Čehoslovākijā nacistu spēki to nopostīja, atriebjoties par reiha protektora Reinharda Heidriha slepkavību 1942. gada vēlā pavasarī.

 Vēsture 
Ležākus apdzīvoja nabadzīgi akmeņkaļi un lauku iemītnieki, kuri dzīvoja astoņās mājās netālu no dzirnavām. Ciems nosaukts Ležākas upes vārdā.

Sākot ar 1941. gada 24. septembri, SS obergrupenfīrers un policijas ģenerālis Reinhards Heidrihs bija nacistu protektorāta Bohēmijas un Morāvijas reihsprotektora pienākumu izpildītājs. Kopš 1939. gada 5. aprīļa šo teritoriju bija okupējusi nacistiskā Vācija.

1941. gada decembrī reģionā tika desantēti vairāki sabiedroto desantnieki. Daži tika nosūtīti, lai nogalinātu Reinhardu Heidrihu operācijā, kas pazīstama kā operācija “Antropoīds”. Cita grupa bija daļa no operācijas “Sudrabs A”. Vairāki Ležāku iedzīvotāji palīdzēja otrajai grupai, nodrošinot slēptuvi viņu radioaparātam.

1942. gada 27. maija rītā Heidriha automašīnai uzbruka Jozefs Gabčiks un Jans Kubišs, čehu un slovāku karavīri, kuri darbojās Čehoslovākijas trimdas valdības labā. Heidrihs no gūtajām traumām nomira 1942. gada 4. jūnijā.

 Slaktiņš 
Pēc slepkavības nacisti ieviesa kara stāvokli. 10. jūnijā Lidices ciems tika nopostīts, un visi vīriešu kārtas iedzīvotāji vecumā no 14 līdz 84 gadiem tika nošauti. Lidice tika izvēlēta, jo tās iedzīvotāji tika nepatiesi apsūdzēti vietējo pretošanās partizānu atbalstīšanā un operācijas “Antropoīds” komandas locekļu palīdzēšanā.

Gestapo aģenti Ležākos atrada radio raidītāju, kas piederēja operācijai “Silver A”. Neilgi pēc tam Alfrēds Bartošs, operācijas “Silver A” līderis, izdarīja pašnāvību. Lai gan ne visi Lidicē bija nogalināti, Gerhards Klegess, Gestapo komandieris Pardubicē, mudināja SS būt nežēlīgiem Ležākos. Viņš organizēja slaktiņu.

24. jūnija agrā pēcpusdienā Ležākus ielenca 150 Gestapo vīri Klegesa vadībā, 30 čehu kolaboracionisti un vairāk nekā 300 citi SS vīri. Viņi padzina visus iedzīvotājus, un ciems tika iznīcināts. Visi 33 pieaugušie (gan vīrieši, gan sievietes) tika nošauti. Saudzēti tika tikai 13 bērni. Rezultāts tika paziņots 26. jūnija preses relīzē. 1943. gada decembra vidū Ležāku drupas novāca 65 vīrieši no nacistu darba nometnēm.

No 13 bērniem māsas Jarmila un Marija Štulikas tika izvēlētas "ģermanizācijai". Abas pēc kara tika atrastas un atgrieztas ģimenēs. Atlikušie 11 bērni tika nosūtīti uz Helmno nāves nometni, kur 1942. gada vasarā viņi tika saindēti ar gāzi kopā ar vienu meiteni no Lidices.
Atšķirībā no Lidices, Ležāki pēc kara netika atjaunoti. Līdz mūsdienām saglabājušās tikai piemiņas vietas.

1942. gada 1. septembrī Klegess tika paaugstināts par kapteini (Hauptsturmführer) par slaktiņa organizēšanu. Klegess krita kaujā Ungārijā 1944. gada 15. oktobrī. 1944. gada 9. novembrī, pēc nāves, viņš tika paaugstināts par majoru (Sturmbannführer).

 Atsauces 

 Ārējās saites 
 Oficiālā vietne (čehiski, angliski, vāciski, krieviski)

Kategorija:Pardubices apgabals
Kategorija:Nacistiskās Vācijas politiskās represijas