Poluverņiki

Poluverņiki (, no  — ‘pussticīgie’)"Poluvertsikud". Eesti Märksõnastik. bija unikāla etnokulturāla grupa Igaunijas ziemeļaustrumos, Alutaguzes novadā (mūsdienu Austrumviru apriņķis), kas izveidojās ilgstošā procesā, saplūstot vietējiem igauņiem, pareizticīgajiem krieviem un votiem."Iisaku muuseum tutvustab poluvernikute kultuuri". EPL.

Mūsdienās poluverņiki kā atsevišķa grupa vairs neeksistē, jo kopš 20. gadsimta sākuma ir pilnībā asimilējušies igauņu tautā, tomēr viņu mantojums saglabājies vietējā izloksnē, tradīcijās un uzvārdos.

 Izcelsme 
Grupas izveide sākās 16. un 17. gadsimtā, kad Alutaguzes mežainajos apvidos ieceļoja krievu zemnieki un vecticībnieki, kuri bēga no vajāšanām vai meklēja jaunas zemes. Viņi apmetās līdzās vietējiem igauņu un votu iedzīvotājiem. 

Atšķirībā no Peipusa krasta vecticībniekiem, kuri stingri saglabāja savu nošķirtību, Īzaku apkārtnes ieceļotāji pakāpeniski pārņēma igauņu valodu un luterticību. Tas bija nepieciešams, lai iekļautos vietējā lēņa sistēmā un sabiedriskajā dzīvē.

 Nosaukums 
Apzīmējumu "poluverņiki" (pussticīgie) viņiem deva kaimiņos dzīvojošie pareizticīgie krievi, jo uzskatīja tos par "atkritējiem", kuri, lai gan pieņēmuši luterānismu, joprojām piekopa daudzas pareizticīgo paražas. Savukārt igauņi viņus dēvēja par "ižoru krieviem" (isurvenelased).

Kopš Igaunijas neatkarības iegūšanas 20. gadsimtā termins "poluverņiks" tiek lietots ne tikai, lai aprakstītu Virumā etnisko minoritāti, bet arī kā vispārīgāks termins, lai aprakstītu cilvēkus no divām lingvistiskām un kultūras vidēm.Lukas, Jaan (14.10.2014). "Peipsimaa turismiedendajad arutasid koostöövõimalusi". Vooremaa. Par poluverņiem ir saukti seti, Peipusa krievi un vecticībnieki. Padomju laikā papildus cilvēkiem no jauktām ģimenēm par poluverņikiem tika saukti arī Krievijas igauņi un igauņi, kas mācījās krievu skolās (piemēram, Sibīrijā), kuriem parasti pilnībā neuzticējās. Pat mūsdienās termins poluverņiks Igaunijas plašsaziņas līdzekļos dažreiz tiek lietots kā apvainojums igauņiem no daudzvalodu ģimenēm (īpaši politiķiem)."Arvamus: Sotsid üritavad teise poluverniku abil oma mainet päästa, aga kas see aitab?". Lõunaeestlane.

 Kultūra un tradīcijas 
Poluverņiku kultūra bija izteikts sinkrētisma piemērs:
 Reliģija: viņi apmeklēja luterāņu baznīcu, taču mājās godināja svētbildes (ikonu stūrus), ievēroja pareizticīgo gavēņus un svinēja pareizticīgo svētkus.
 Apģērbs: tautas tērpā dominēja igauņu stils, taču ar spēcīgu austrumslāvu ietekmi izšuvumu rakstos un griezumā.
 Valoda: viņi runāja igauņu valodas ziemeļaustrumu dialekta Īzaku izloksnē, kas bija bagāta ar krievu cilmes aizguvumiem un specifisku intonāciju.

 Asimilācija 
19. gadsimta otrajā pusē, līdz ar nacionālo atmodu un skolu tīkla paplašināšanos, poluverņiku identitāte sāka strauji izzust. Pēdējās liecības par cilvēkiem, kas sevi vēl skaidri identificēja kā poluverņikus, attiecas uz 20. gadsimta sākumu. Mūsdienās poluverņiku pēcteči sevi pilnībā uzskata par igauņiem.

 Skatīt arī 
 Seti
 Voti
 Krieviņi
 Īzaku

 Atsauces 

 Ārējās saites 

 Īzaku pagastmuzeja vietne (igauniski)

Kategorija:Igaunijas vēsture
Kategorija:Igaunijas tautas