Ričards Montgomerijs

Ričards Montgomerijs (dzimis ; miris ) bija īru izcelsmes amerikāņu armijas virsnieks. Sākumā dienējis Britu armijā, vēlāk kļuvis par ģenerālmajoru Kontinentālajā armijā Amerikas Neatkarības kara laikā. 1775. gada 31. decembrī Montgomerijs tika nogalināts, vadot armiju amerikāņiem neveiksmīgajā Kvebekas kaujā, iebrukuma Kanādā laikā.

Montgomerijs piedzima un uzauga Īrijā Olsteras-skotu ģimenē. 1754. gadā viņš iestājās Trīsvienības koledžā Dublinā un divus gadus vēlāk pievienojās Britu armijai un dienēja Franču un indiāņu karā. Viņš pastāvīgi tika paaugstināts pa karjeras kāpnēm, dienējot Ziemeļamerikā un Vestindijā. Pēc kara viņš turpināja dienestu Detroitas fortā Pontiaka kara laikā, pēc tam veselības apsvērumu dēļ atgriezās Lielbritānijā. 1773. gadā Montgomerijs atgriezās Trīspadsmit kolonijās, apprecējās ar Dženetu Livingstonu un sāka nodarboties ar lauksaimniecību.

Kad izcēlās Neatkarības karš, Montgomerijs pievienojās patriotu kustībai un 1775. gada maijā tika ievēlēts Ņujorkas provinces kongresā. 1775. gada jūnijā viņš tika iecelts par brigādes ģenerāli Kontinentālajā armijā. Pēc tam, kad Filips Skailers veselības dēļ nevarēja vadīt iebrukumu Kanādā, armijas vadību pārņēma Montgomerijs. 1775. gada novembrī viņš ieņēma Sentžānas fortu un Monreālu, pēc tam armija devās uz Kvebekas pilsētu, kur pievienojās citiem spēkiem pulkveža Benedikta Arnolda vadībā. 31. decembrī viņš vadīja uzbrukumu pilsētai, bet kaujas laikā tika nogalināts. Briti atrada viņa mirstīgās atliekas un godam apbedīja. Vēlāk viņa mirstīgās atliekas tika pārvietotas uz Ņujorku 1818. gadā.

 Biogrāfija 
Ričards Montgomerijs dzimis 1738. gada 2. decembrī Feltrimā, Dublinas grāfistē un vēlāk absolvējis Trīsvienības koledžu Dublinā.

1756. gadā viņš pievienojās Britu armijai un sešu gadu laikā uzdienēja līdz kapteiņa dienesta pakāpei. Septiņgadu kara laikā viņš dienēja Ziemeļamerikā, piedaloties Luisburgas aplenkumā, Kariljonas kaujā un Monreālas ieņemšanā. Vēlāk Montgomerijs cīnījās Martinikā un Kubā.
1772. gadā Montgomerijs pameta armiju, apmetās Ņujorkā un apprecējās ar vietējā politiķa Roberta Livingstona meitu. Sākoties Amerikas Neatkarības karam, viņš pievienojās Kontinentālajai armijai un nekavējoties tika paaugstināts par brigādes ģenerāli.

1775. gada jūnijā Montgomerijs vadīja amerikāņu iebrukumu Kanādā. Neskatoties uz sliktajiem laikapstākļiem un slikto armijas disciplīnu, sākotnēji viņam izdevās ieņemt Sentžānas fortu. Apvienojot spēkus ar Benediktu Arnoldu, Montgomerijs vadīja savus karaspēkus uz Kvebeku. 1775. gada decembra sākumā Montgomerijs tika paaugstināts par ģenerālmajoru. 31. decembrī viņš tika nogalināts neilgi pēc tam, kad sākās uzbrukums Kvebekai. Amerikāņu spēki zaudēja kaujā, un arī Kanādas iebrukums beidzās ar neveiksmi.

Ģenerāli Montgomeriju ar godu apglabāja britu Kvebekas garnizons. Vēlāk Ņujorkā tika uzcelts piemineklis, kur viņa mirstīgās atliekas tika pārvietotas 1818. gadā. Alabamas štata galvaspilsēta, kā arī vairākas pilsētas un apgabali visā valstī ir nosaukti ģenerāļa Montgomerija vārdā.

 Atsauces 

 Ārējās saites 

 The General Richard and Janet Livingston Montgomery House belonging to the Chancellor Livingston Chapter, NSDAR, Rhinebeck, NY 


Kategorija:1738. gadā dzimušie
Kategorija:1775. gadā mirušie
Kategorija:Lensterā dzimušie
Kategorija:ASV militārpersonas
Kategorija:Kaujās kritušie