Nacionālā valoda

Nacionālā valoda ir daudznozīmīgs jēdziens, ar kuru apzīmē valodu (vai valodas), kas noteiktā sabiedrībā vai valstī tiek uztverta kā būtiska nacionālās identitātes, kultūras un vēsturiskās nepārtrauktības sastāvdaļa. Par nacionālo valodu parasti uzskata valodu, ar kuru sevi identificē nācija vai dominējošā etnolingvistiskā kopiena un kura simboliski iemieso kopīgas vērtības, tradīcijas un kolektīvo pašapziņu, neatkarīgi no tā, vai šai valodai ir formāli noteikts juridisks statuss. Termina “nacionālā valoda” lietojums atšķiras atkarībā no konteksta. Valodniecības un sociolingvistiskajā nozīmē tas parasti apzīmē valodu, kas vēsturiski izveidojusies konkrētas nācijas ietvaros un plaši funkcionē sabiedrības ikdienas saziņā, kultūrā, literatūrā un izglītībā, veidojot kopīgu kultūras telpu un piederības izjūtu. Politiskajā kontekstā nacionālā valoda bieži tiek saistīta ar nācijas veidošanas procesiem, valodas lomu valstiskuma stiprināšanā un simbolisku pretnostatījumu citām valodām, īpaši daudzvalodīgās vai postkoloniālās sabiedrībās. Šādā skatījumā valoda tiek uzlūkota kā nācijas simbols un pilsoniskās kopības pamatelements. Juridiskajā nozīmē termins “nacionālā valoda” var parādīties normatīvajos aktos, politikas dokumentos vai konstitūcijās, tomēr tā saturs ne vienmēr ir precīzi definēts un dažādās valstīs var nozīmēt atšķirīgu statusu — no tīri simboliska līdz tādam, kas daļēji vai pilnībā pārklājas ar oficiālajām valodas funkcijām.

Nacionālā valoda ir jānošķir no radniecīgiem terminiem, piemēram, valsts valoda un oficiālā valoda. Valsts valoda parasti ir juridiski noteikta valoda ar īpašu statusu valsts pārvaldē, likumdošanā, izglītībā un tiesu sistēmā. Oficiālā valoda apzīmē valodu vai valodas, kuras ir atļautas vai noteiktas lietošanai oficiālajā saziņā valsts institūcijās; vienā valstī var pastāvēt vairākas oficiālās valodas. Atšķirībā no šiem jēdzieniem nacionālā valoda ne vienmēr ir juridiski nostiprināta, un tās nozīme bieži ir vairāk simboliska, kultūrvēsturiska un politiska nekā formāli normatīva. Praksē termini “nacionālā valoda”, “valsts valoda” un “oficiālā valoda” nereti pārklājas, un konkrētā valodu politika veidojas vēsturisku, sociālu un politisku faktoru ietekmē. Piemēram, atsevišķās valstīs oficiālā valoda var būt mantota no koloniālās pārvaldes perioda, kamēr sabiedrības uztverē par nacionālo valodu tiek uzskatīta cita, vēsturiski un kulturāli nozīmīgāka valoda.

 Ārējās saites 

Kategorija:Valodas
Kategorija:Nacionālisms