Oglekļa aprite

Oglekļa aprite ir bioģeoķīmisks cikls, kas raksturo oglekļa nepārtrauktu cirkulāciju starp Zemes galvenajām sistēmām — atmosfēru, biosfēru, hidrosfēru un litosfēru. Šajā apritē ogleklis pārvietojas dažādās ķīmiskās formās, tostarp kā oglekļa dioksīds (CO₂), organiskās vielas, karbonāti un fosilie kurināmie. Oglekļa aprite nodrošina līdzsvaru starp oglekļa uzkrāšanos un izdalīšanos, regulējot vielu plūsmas gan dabiskos, gan antropogēnos procesos. Zemes sistēmā ogleklim ir fundamentāla nozīme, jo tas ir viens no galvenajiem dzīvības ķīmiskajiem pamatelementiem un veido organisko savienojumu struktūras, kas nepieciešamas visiem dzīvajiem organismiem. Vienlaikus ogleklis piedalās arī neorganiskos procesos, piemēram, okeānu ķīmijā un nogulumiežu veidošanā. Oglekļa krātuves, tostarp atmosfēra, okeāni, augsne un nogulumieži, savstarpēji mijiedarbojas dažādos laika mērogos — no dienām un gadiem līdz tūkstošiem un miljoniem gadu.

Oglekļa aprite ietver gan salīdzinoši ātras plūsmas, piemēram, fotosintēzi, elpošanu, organisko vielu noārdīšanos un gāzu apmaiņu starp okeānu un atmosfēru, gan lēnākus procesus, tostarp ķīmisko dēdēšanu, nogulsnēšanos, apriti caur iežu ciklu un vulkānismu. Fotosintēzes procesā atmosfēras CO₂ tiek piesaistīts biomasā, savukārt elpošanā un sadalīšanās procesos tas tiek atbrīvots atpakaļ vidē. Atmosfērā esošais oglekļa dioksīds ir centrāls oglekļa aprites posms un vienlaikus nozīmīga siltumnīcas efekta gāze, tādēļ oglekļa aprite ir cieši saistīta ar Zemes klimata sistēmas regulāciju. Izmaiņas oglekļa daudzumā vienā rezervuārā var ietekmēt pārējos, mainot CO₂ koncentrāciju atmosfērā un līdz ar to siltumnīcas efektu. Oglekļa aprite ir savstarpēji saistīta arī ar citiem bioģeoķīmiskajiem cikliem, piemēram, skābekļa, slāpekļa, fosfora un ūdens apriti, kopīgi regulējot ekosistēmu produktivitāti, vielu un enerģijas plūsmas, kā arī klimata stabilitāti.

Mūsdienās īpaši nozīmīga ir cilvēka ietekme uz oglekļa apriti. Fosilo kurināmo dedzināšana un zemes lietojuma maiņa ir būtiski izjaukušas dabisko oglekļa aprites līdzsvaru, palielinot CO₂ koncentrāciju atmosfērā. Daļu šo emisiju uzņem sauszemes ekosistēmas un okeāni, kas darbojas kā oglekļa “izlietnes”, tomēr to spēja uzņemt papildu oglekli ir mainīga un ierobežota. Okeānos papildu CO₂ uzņemšana ir saistīta arī ar okeāna ķīmijas izmaiņām, tostarp paskābināšanos, kas vēl vairāk pastiprina oglekļa aprites nozīmi globālo vides un klimata pārmaiņu kontekstā.

 Ārējās saites 

Kategorija:Ogleklis
Kategorija:Ģeoķīmija
Kategorija:Fotosintēze
Kategorija:Okeanogrāfija
Kategorija:Zemes zinātnes
Kategorija:Klimata pārmaiņas