Lielais lielakauls

Lielais lielakauls (tibia) ir viens no galvenajiem cilvēka apakšējo ekstremitāšu kauliem un lielākais kauls apakšstilbā. Tas atrodas apakšstilba mediālajā (iekšējā) pusē un savieno augšstilbu ar pēdu, veidojot ceļa un potītes locītavu būtiskas strukturālas daļas. Anatomiski lielais lielakauls ir garais cauruļveida kauls, kas kopā ar mazo lielakaulu (fibula) veido apakšstilba skeletu un nodrošina apakšējās ekstremitātes stabilitāti un funkcionēšanu. Lielā lielakaula galvenās funkcijas ir balsta nodrošināšana, kustību realizācija un mehāniskās slodzes pārnese. Tas ir primārais kauls, kas nes ķermeņa svaru stāvus stāvoklī un iešanas laikā, pārnesot slodzi no augšstilba kaula uz pēdas kauliem. Lielais lielakauls kalpo arī kā piestiprināšanās vieta vairākiem muskuļiem un saitēm, kas piedalās ceļa un potītes locītavu kustībās, piemēram, saliekšanā, iztaisnošanā un stabilizācijā. Šī kaula strukturālā izturība ir būtiska efektīvai staigāšanai, skriešanai un lēkšanai.

Salīdzinājumā ar lielo lielakaulu, mazais lielakauls (fibula) pilda atšķirīgu, sekundāru lomu. Tas atrodas apakšstilba laterālajā (ārējā) pusē un būtiski nepiedalās ķermeņa svara balstīšanā. Mazā lielakaula galvenā funkcija ir apakšstilba stabilizēšana, muskuļu piestiprināšanās nodrošināšana un potītes locītavas laterālās stabilitātes pastiprināšana. Tādējādi, kamēr lielais lielakauls ir galvenais slodzi nesošais un kustību biomehānikā centrālais kauls, mazais lielakauls galvenokārt pilda atbalsta un stabilizējošu funkciju apakšstilba skeletā.

 Ārējās saites 

Kategorija:Kauli
Kategorija:Apakšējās ekstremitātes anatomija