Vācijas ķeizariskā kara flote

Vācijas ķeizariskā kara flote () bija Vācijas Impērijas flote, kas pastāvēja no 1871. līdz 1919. gadam. Tā izauga no nelielās Prūsijas flotes (no 1867. gada Ziemeļvācijas Federālā flote), kas galvenokārt bija paredzēta piekrastes aizsardzībai. Vēlāk ķeizars Vilhelms II ievērojami paplašināja floti. Ievērojamākais flotes komandieris bija admirālis Alfreds fon Tirpics, kurš ievērojami palielināja flotes lielumu un kvalitāti, vienlaikus pārņemot amerikāņu stratēģa Alfreda Teijera Mahena izstrādātās jūras spēku teorijas. Tā rezultātā notika jūras spēku bruņošanās sacensība ar Lielbritāniju, jo Vācijas flote kļuva par vienu no lielākajiem jūras spēkiem pasaulē, atrodoties otrajā vietā aiz Karaliskās flotes.

Vācijas flote Pirmā pasaules kara laikā izrādījās neefektīva; tās vienīgā lielā sadursme, Jitlandes kauja, beidzās neizšķirti, taču vācieši lielākoties noturēja floti ostās līdz kara beigām.Bennett, Geoffrey (1960). "The Battle of Jutland". History Today. 10 (6). London, UK: History Today Ltd: 395–405. ISSN 0018-2753. Retrieved 25 September 2018. Zemūdeņu flote tika ievērojami paplašināta kara laikā un apdraudēja Lielbritānijas apgādes sistēmu zemūdeņu kampaņas laikā. Kara beigās pamiera ietvaros, vāciešiem tika pavēlēts nodot Imperiālās flotes galvenos kuģus sabiedrotajiem, taču tos nogremdēja pašu apkalpes. Visiem Imperiālās flotes kuģiem bija prefikss SMS, kas apzīmēja () (Viņa Majestātes kuģis).
 Flotes sastāvs 
 Atklātās jūras flote
 Vācijas Austrumāzijas kreiseru eskadra
 Vācijas Baltijas jūras spēki
 Vidusjūras eskadra
 Jūras kājnieki 
Jūras kājniekus vācu valodā sauca par Seebataillone (jūras bataljoniem). Viņi dienēja gan Prūsijas Jūras spēkos, Ziemeļvācijas Federālajā Jūras spēkos, Vācijas ķeizariskajā kara flotē un mūsdienu Vācijas Jūras spēkos.
 Pirmais pasaules karš 
Zaudējot Lielbritānijas Jūras spēkiem (kara sākumā 34 drednauts un kaujas kreiseris) pēc flotes lieluma, Vācijas Jūras spēki (24 drednauts un kaujas kreiseris)  centās vājināt Vācijas blokādi un pārtraukt Lielbritānijas piegādes, vienlaikus veicot aktīvu kampaņu Baltijas jūrā pret Krievijas Baltijas floti.
Lielākās vācu flotes sadursmes kara laikā parādītas zemāk:

 Atlantijas kauja (1914–1918)
 Helgolandes līča kauja — 1914. gada augusts, Vācijas flotes sakāve.
 Kreiseru Aboukir, Hog un Cressy nogremdēšana — 1914. gada 22. septembris, Vācijas flotes pilnīga uzvara.
 Reids Jarmūtā — 1914. gada 3. novembris, iznākums nav skaidrs.
 Reids Hārtlpūlā, Skarboro un Vitbijā — 1914. gada 16. decembris, iznākums nav skaidrs.
 Doggersēkļa kauja — 1915. gada 24. janvāris, Vācijas flotes sakāve.
 Jitlandes kauja — 1916. gada 31. maijs–1. jūnijs, taktiska vāciešu uzvara, stratēģiska britu uzvara.
 Otrā Helgolandes līča kauja — 1917. gada 17. novembris, iznākums neskaidrs.
 Baltijas jūra:
 Gotlandes kauja — 1915. gada 19. jūnijs, vācu flotes sakāve.
 Kauja par Rīgas līci (1915) — 1915. gada 8.–19. augusts, vācu flotes sakāve.
 Monzunda kauja — 1917. gada 12.–20. oktobris, vācu flotes uzvara.
 Klusais okeāns:
 Papeetes bombardēšana — 1914. gada 22. septembris, vācu flotes uzvara.
 Koronela kauja — 1914. gada 1. novembris, pilnīga vācu flotes uzvara.
 Folklenda kauja — 1914. gada 8. decembris, graujoša vācu flotes sakāve.
 Indijas okeāns:
 Zanzibāras kauja — 1914. gada 20. septembris, Vācijas flotes uzvara.
 Madrasas bombardēšana — 1914. gada 22. septembris, Vācijas flotes uzvara.
 Penangas kauja — 1914. gada 28. oktobris, Vācijas flotes uzvara.
 Kokosu salu kauja — 1914. gada 9. novembris, Vācijas flotes sakāve.
 Rufidži kauja — 1914. gada oktobris — 1915. gada 1. jūlijs, Vācijas jūras spēku sakāve. 
 Melnā jūra (vācu kuģi ar vācu apkalpēm tika pievienoti Turcijas flotei):
 Saričas raga kauja — 1914. gada 18. novembris, Vācijas flotes sakāve.
 Bosfora kauja — 1915. gada 10. maijs, Vācijas flotes sakāve.
 Atklātās jūras flotes nogremdēšana (1919. gada 21. jūnijs). Rezultāts: briti nogremdēja 52 kuģus, 22 uzskrēja uz sēkļa.
 Kara noziegumi 
Vācijas Impērijas flote bija iesaistīta vairākos kara noziegumos, kas tika pastrādāti Pirmā pasaules kara laikā, no kuriem ievērojamākie ir:

 1914. gada reids Skarboro, Hārtlpūlā un Vitbijā, kurā tika bombardētas vairākas Lielbritānijas ostas, izraisot 112 civiliedzīvotāju nāvi.
 Zemūdeņu kampaņa. jūras balvas noteikumi, kas paredzēja, ka tirdzniecības reideri brīdina savus mērķus un dod laiku apkalpei iekāpt glābšanas laivās, tika ignorēti, un tirdzniecības kuģi tika nogremdēti neatkarīgi no to apkalpes tautības, kravas vai galamērķa. Pēc RMS Lusitania nogremdēšanas 1915. gadā šī prakse tika pārtraukta, bet pēc tam atsākta 1917. gada februārī. Tas radīja sašutumu ASV sabiedrībā, un pamudinot ASV iesaistīties karā sabiedroto pusē.[59]
 Civilās flotes kapteiņa brita Čārlza Frajata nāvessods, kurš, komandējot pasažieru kuģi SS Brussels, mēģināja taranēt vācu zemūdeni U-33.Ben-Yehuda, Nachman (2013). Atrocity, Deviance, and Submarine Warfare: Norms and Practices During the World Wars (pdf). Ann Arbor, MI: University of Michigan Press. p. 82. ISBN 978-0-472-11889-2. LCCN 2013015603. OCLC 1345485104. Retrieved 26 April 2022.
 Hospitāļu kuģu HMHS Llandovery Castle, HS Koningin Regentes un HMHS Dover Castle nogremdēšana.van der Heyden, Ulrich (2020). "Unatoned War Crime of the First World War: The Sinking of a Hospital Ship by U-86". International Journal of Naval History. 15 (2). The Naval Historical Foundation: 5. ISSN 1932-6556. Retrieved 30 December 2020.
 Kuģu karogi 

 Virsnieku karogi 

 Atsauces 

 Ārējās saites 

 Imperial German Navy in World War I
 German Naval History WW1
 Kaiserliche Marine Deployment 1914
 U-boat War in World War One
 Historical footage of various vessels of the Imperial German Navy – filmportal.de

Kategorija:Vācijas Impērija
Kategorija:Jūras spēki