Orenburgas kazaki

Orenburgas kazaki () bija viens no lielākajiem un nozīmīgākajiem Krievijas Impērijas kazaku karaspēkiem, kas izveidojās 18. gadsimta sākumā, lai nodrošinātu dienvidaustrumu robežu aizsardzību un piedalītos stepju teritoriju kolonizācijā. Orenburgas kazaku kopiena izveidota 1734. gadā, kad Krievijas valdība sāka nostiprināt Orenburgas līniju — aizsargnocietinājumu sistēmu gar Urālu un Kazahijas stepes virzienā. Šim nolūkam tika apvienoti dažādi kazaku pulki, kā arī piesaistīti brīvprātīgie kolonisti, kas bija gatavi dzīvot robežas tuvumā un pildīt militāros pienākumus.

18. un 19. gadsimtā Orenburgas kazaki kļuva par nozīmīgu impērijas karaspēka daļu un aktīvi piedalījās gan robežas apsargāšanā, gan Vidusāzijas kampaņās Hivas, Buhāras un Kokandas virzienā. Tāpat viņi tika iesaistīti iekšējo nemieru apspiešanā, tostarp lielākajā kazaku vadītajā sacelšanās — Jemeljana Pugačova dumpī. Kazaki izcēlās ar spēju pārvietoties lielos attālumos, efektīvu izlūkošanu un spēju pielāgoties skarbajiem stepes apstākļiem, bieži mijiedarbojoties ar nomadu tautām. Orenburgas kazaku teritorija aptvēra Orenburgas guberņu un plašas Urālu reģiona stepes gar Uralas un Tobolas upēm; kazaku dzīvesvieta tradicionāli bija stanicas un ciemi ar pašpārvaldi un stingrām militārajām tradīcijām. Kultūras ziņā Orenburgas kazaki saglabāja tradicionālos tērpus, pareizticīgo reliģiskos rituālus, jāšanas un ieroču prasmes, kā arī bagātu folkloru. 1917. gada revolūcija un tai sekojošais Krievijas pilsoņu karš būtiski ietekmēja kazaku kopienu — daļa atbalstīja baltgvardus, bet pēc padomju varas nostiprināšanās kazaku organizācijas tika likvidētas.

Kategorija:Krievijas Impērija