Zāmelis Adienis

Zāmelis Adienis ( — ) bija latviešu virsnieks, Krievijas Impērijas armijas un Latvijas Bruņoto spēku pulkvedis, Latvijas Neatkarības kara dalībnieks. Latvijas armijas Galvenā štāba priekšnieks (1919—1920).

 Dzīvesgājums 
Dzimis  Vecpils pagasta Kalnamuižas "Adieņos" zemnieka ģimenē. Pēc divu klašu pabeigšanas Jelgavas reālskolā, 1884. gada jūnijā kā savvaļnieks iestājās 112. Urālu kājnieku pulkā Kauņā. 1887. gadā absolvēja Viļņas junkurskolu. 1892. gadā tika paaugstināts par poručiku. 1900. gadā absolvēja Nikolaja Ģenerālštāba akadēmiju un tika paaugstināts par štābskapteini. Pēc tam dienēja kā rotu, vēlāk bataljonu komandieris un ieņēma divīzijas štāba priekšnieka amatu. Sasniedza kapteiņa (1901), apakšpulkveža (1905) un pulkveža (1910) dienesta pakāpes. Pirmā pasaules kara sākumā 1914. gadā tika nosūtīts uz fronti kā pulka komandieris, kur augustā kaujā pie Gumbinenas Austrumprūsijā cīņas laikā nokrita no zirga un krita vācu gūstā. Pēc tam visus atlikušos četrus kara gadus pavadīja kara gūstekņu nometnē Cistrinā, Prūsijā.

Pēc kara beigām tika atbrīvots un atgriezās Latvijā. Neatkarības kara sākumā iestājās Latvijas Pagaidu valdības bruņotajos spēkos Liepājā. 1919. gada 29. martā tika iecelts par Latvijas aizmugures apsardzības priekšnieku, kas pārzināja latviešu komandantūru darbu Kurzemē. Viņa vadībā komandantūras grūtos kara apstākļos uzturēja kārtību aizmugurē, veica mobilizāciju, rūpējās par karaspēka apgādi un organizēja pašvaldības iestādes. Amatā palika arī pēc aprīļa puča, kad vācu karavīri uzbruka un atbruņoja latviešu komandatūras. Vienlaikus viņš vadīja komisiju, kas izstrādāja veidojamās Latvijas armijas kareivju dienesta kārtību, pakāpju un apbalvošanas noteikumus.

1919. gada 11. augustā Z. Adienis nomainīja ģenerāli Augustu Ernestu Misiņu kā Latvijas armijas Galvenā štāba priekšnieku. Viņa pāraudzībā ietilpa Apsardzības ministrijas ģenerālštāba, mobilizācijas un vispārējā nodaļa, no 29. septembra arī Kara muzejs. No vasaras aktīvi vadīja mobilizāciju Kurzemes un Vidzemes divīziju vienību papildināšanai, tai skaitā Bermontiādes laikā rudenī. 1920. gada sākumā Galvenajā štābā iekļāva arī virsnieku un kareivju klubus un tā paša gada 14. janvārī štāba nodibināja karā iesaukto trūcīgo ģimeņu apgādības nodaļu. 1920. gada 31. maijā tika atbrīvots no Galvenā štāba priekšnieka amata un atvaļinājās no armijas dienesta.

Plašajā pārskatā par Galvenā štāba darbību no 1918. gada 18. novembra līdz 1920. gada 31. decembrim teikts, ka: 

1922. gada 31. martā atkal tika ieskaitīts aktīvajā kara dienestā un nosūtīts Kara skolas priekšnieka pulkveža Jāņa Ceplīša rīcībā, kas Z. Adieni iecēla par kara zinību lektoru. Veselības stāvokļa pasliktināšanās dēļ jau tā paša gada oktobrī pēc paša vēlēšanās atvaļinājās un apmetās uz dzīvi Kurzemē. Pēdējos dzīves gadus ārstējās sanatorijās.

Miris . Apglabāts Medzes pagasta kapos.

 Apbalvojumi 
 Sv. Staņislava ordenis, II, III šķira;
 Sv. Annas ordenis, II, III šķira.

 Atsauces 

 Ārējas saites 

Kategorija:Dienvidkurzemes novadā dzimušie
Kategorija:Viļņas karaskolas absolventi
Kategorija:Nikolaja Ģenerālštāba akadēmijas absolventi
Kategorija:Pirmā pasaules kara dalībnieki
Kategorija:Latvijas Bruņoto spēku virsnieki
Kategorija:Latvijas brīvības cīņas
Kategorija:Staņislava ordeņa kavalieri
Kategorija:Annas ordeņa kavalieri