Andrejs Kozirevs

Andrejs Kozirevs (krievu: Андрей Владимирович Козырев; dzimis 1951. gada 27. martā, Briselē, Beļģijā) ir Krievijas politiķis un diplomāts, pazīstams kā pirmais Krievijas Federācijas ārlietu ministrs pēc Padomju Savienības sabrukuma. Viņš ieņēma šo amatu no 1991. līdz 1996. gadam prezidenta Borisa Jeļcina valdībā.

 Dzīvesgājums 
Andrejs Kozirevs dzimis Padomju diplomāta ģimenē Briselē, kur viņa tēvs darbojās PSRS diplomātiskajā dienestā. 1974. gadā viņš absolvēja Maskavas Valsts Starptautisko attiecību institūtu (MGIMO) un drīz sāka darbu PSRS Ārlietu ministrijā.

1980. gados Kozirevs strādāja dažādos Ārlietu ministrijas amatos, piedaloties starptautisko līgumu sagatavošanā un diplomātisko attiecību uzturēšanā.

1990. gadā viņš kļuva par PSRS Ārlietu ministrijas nodaļas vadītāju, bet 1991. gada oktobrī Boriss Jeļcins viņu iecēla par Krievijas PFSR ārlietu ministru. Pēc PSRS sabrukuma 1991. gada decembrī Kozirevs kļuva par Krievijas Federācijas pirmo ārlietu ministru.

Kā ārlietu ministrs Kozirevs bija pazīstams ar proeiropeisku un proamerikānisku kursu, atbalstot sadarbību ar NATO un Rietumiem. Viņš iestājās par demokrātisko reformu nostiprināšanu Krievijā un ciešāku integrāciju pasaules politikā.

1996. gadā viņu ārlietu ministra amatā nomainīja Jevgeņijs Primakovs, kas iezīmēja Krievijas ārpolitikas pagriezienu uz konfrontējošāku kursu ar Rietumiem.

Pēc aiziešanas no ministra amata Kozirevs kādu laiku darbojās uzņēmējdarbībā un konsultāciju jomā. Viņš vēlāk pārcēlās uz dzīvi ASV, kur turpina publiski paust viedokli par Krievijas ārpolitiku, atklāti kritizējot Vladimira Putina režīmu un Krievijas agresīvo politiku pret kaimiņvalstīm.

 Novērtējums 
Kozirevs tiek raksturots kā “Rietumiem draudzīgs” Krievijas politiķis, kurš 1990. gados centās nostiprināt Krievijas demokrātiskās un starptautiskās saites. Kritiķi viņu gan bieži apzīmēja kā pārāk piekāpīgu Rietumiem. Krievijas valdība pret Kozirevu pieņēmusi sankcijas.

 Atsauces 

 Ārējās saites 

Kategorija:Krievijas politiķi