Ledus laukums

Ledus laukums ir sasalusi ūdenstilpe vai mākslīgi izveidota ledus kārta, uz kuras cilvēki var slidot vai nodarboties ar ziemas sporta veidiem. Ledus laukumus izmanto arī paraugdemonstrējumiem, sacensībām un ledus šoviem. Slidošanas popularitātes pieaugums 19. gadsimtā veicināja mērķtiecīgu ledus laukumu būvniecību daudzviet pasaulē.

Vārds "rink" (no angļu valodas – 'laukums') ir skotu izcelsmes vārds, kas nozīmē 'trase' un sākotnēji tika lietots, lai aprakstītu ledus virsmu, ko izmantoja kērlinga spēlē. Šis nosaukums saglabājās arī pēc tam, kad popularitāti ieguva hokejs.

Mūsdienās tiek izmantoti divu veidu ledus laukumi: dabiskā ledus laukumi, kur sasalšana notiek zemas apkārtējās vides temperatūras ietekmē, un mākslīgā ledus laukumi, kur dzesēšanas šķidrums zem ūdens virsmas rada zemu temperatūru, liekot ūdenim sasalt. Pastāv arī sintētiskie ledus laukumi, kuru slidošanas virsmas ir izgatavotas no plastmasas.

Papildus atpūtas slidošanai ledus laukumus izmanto dažādiem sporta veidiem: hokejs, kamaniņu hokejs, spongee (sūkļu hokejs), bendijs, rinkbendijs, rinkbols, ringets, brumbols, ātrslidošana, daiļslidošana, kērlings un citi.

 Vēsture 

 Lielbritānija 
Pirmie mēģinājumi izveidot mākslīgā ledus laukumus notika tā sauktās "laukumu mānijas" laikā no 1841. līdz 1844. gadam. Tā kā tehnoloģijas dabiskā ledus uzturēšanai vēl nebija, šajos agrīnajos laukumos izmantoja aizstājēju, kas sastāvēja no cūku tauku un dažādu sāļu maisījuma. Tomēr šīs vietas ātri zaudēja popularitāti nepatīkamās smakas dēļ.

Pasaulē pirmo mehāniski saldēto ledus laukumu – Glaciarium – atklāja britu veterinārārsts un izgudrotājs Džons Gemdžī Londonā, Čelsijā, . Laukums bija izveidots uz betona pamatnes, kurā bija iestrādātas vara caurules. Pa tām cirkulēja dzesēšanas šķidruma maisījums (glicerīns, ēteris, slāpekļa peroksīds un ūdens), kas sasaldēja virsējo ūdens kārtu. Gemdžī šo procesu atklāja, mēģinot izstrādāt metodi gaļas sasaldēšanai importam no Austrālijas un Jaunzēlandes.

Sākotnēji laukums guva panākumus, un Gemdžī vēlāk atvēra vēl divus laukumus Mančestrā un Londonā.

 Vācija 
Vācijā pirmais ledus laukums tika atvērts 1882. gadā Frankfurtē patentu izstādes laikā. Tā platība bija 520 m² un tas darbojās divus mēnešus. Dzesēšanas sistēmu izstrādāja Linde AG, un, iespējams, šis bija pirmais laukums, kur kā dzesēšanas līdzekli izmantoja amonjaku.Linde AG: "75 Jahre Linde", 1954, S. 52 Desmit gadus vēlāk tajā pašā vietā tika uzstādīta pastāvīga ledus arēna.

 Amerikas Savienotās Valstis 
ASV pirmās divas iekštelpu arēnas ar mehāniski saldētu ledu tika atvērtas 1894. gadā – North Avenue Ice Palace Baltimorā un Ice Palace Ņujorkā. Slidošana ātri kļuva par populāru izklaidi, izraisot strauju laukumu būvniecības vilni.

Vecākais joprojām izmantotais iekštelpu mākslīgā ledus laukums ASV ir Matthews Arena Bostonā, kas uzbūvēts no 1909. līdz 1910. gadam. Tā atrodas Ziemeļaustrumu universitātes pilsētiņā un ir sākotnējā mājvieta NHL komandai Bostonas "Bruins".

 Kanāda 
Pirmā elektrificētā ēka Kanādā bija Victoria Skating Rink Monreālā, kas tika atvērta 1862. gadā. Tā izmantoja dabisko ledu un 20. gadsimta sākumā tika uzskatīta par "vienu no labākajām segtajām slidotavām pasaulē". Ziemā to izmantoja slidošanai un hokejam, bet vasarā – citiem pasākumiem.

 Latvija 
Pirmā mākslīgā ledus slidotava ne tikai Latvijā, bet arī visās Baltijas valstīs tika atklāta  Rīgā, sporta biedrības "Union" stadionā. Tās izmēri bija 60x30 metri. Atklāšana bija nozīmīgs notikums, ko apmeklēja toreizējais Valsts prezidents Gustavs Zemgals. 1928. gadā Esplanādē tika atvērta vēl viena mākslīgā ledus arēna, ko apsaimniekoja sporta klubs "Universitātes sports". Nākamais nozīmīgais solis bija Rīgas Sporta pils atklāšana 1970. gadā ar mākslīgā ledus laukumu.

 Veidi 

 Dabiskais ledus 
Daudzi ledus laukumi veidojas uz dabiskām ūdenstilpēm, piemēram, ezeriem, dīķiem un kanāliem. Tos var izmantot tikai ziemā, klimatā, kur ledus kārta kļūst pietiekami bieza, lai izturētu cilvēka svaru. Laukumus var izveidot arī, norobežojot līdzenu zemes gabalu, piepildot to ar ūdeni un ļaujot tam sasalt.

Viens no šāda veida laukumu piemēriem ir Rideau Canal Skateway Otavā, Kanāda, kas ziemā pārtop par milzīgu slidošanas trasi.

 Mākslīgais ledus 
Mākslīgā ledus laukumu var ierīkot jebkurā klimatā speciāli būvētā arēnā. Tas sastāv no smilšu vai betona pamatnes, kurā iestrādātas caurules. Caurulēs cirkulē atdzesēts šķidrums (parasti sālsūdens vai ūdens ar antifrīzu), kas atdzesē pamatni, ļaujot uz tās uzlietajam ūdenim sasalt. Šo metodi sauc par "mākslīgo ledu", lai atšķirtu to no laukumiem, kas veidojas dabiskā salā.

Šāda veida laukuma piemērs ir āra slidotava Rokfellera centrā Ņujorkā.

 Sintētiskais ledus 

Sintētiskie laukumi ir izgatavoti no cieta polimēra materiāla, kas paredzēts slidošanai ar parastām metāla asmeņu slidām. Visbiežāk tiek izmantots augsta blīvuma polietilēns (HDPE) vai īpaši augstas molekulmasas polietilēns (UHMWPE). Šādi laukumi sastāv no daudziem paneļiem, kas tiek samontēti uz līdzenas un cietas pamatnes.

 Uzbūve un uzturēšana 
Mūsdienu arēnām ir noteikta ledus virsmas sagatavošanas procedūra.
 Caurulēs tiek palaists dzesēšanas šķidrums.
 Uz smilšu vai betona pamatnes tiek uzsmidzināta plāna ūdens kārta, lai to nolīdzinātu un noslēgtu.
 Šī kārta tiek nokrāsota balta vai gaiši zilā krāsā labākam kontrastam. Tiek uzklāti arī nepieciešamie marķējumi hokejam vai kērlingam, kā arī logotipi.
 Tiek uzsmidzināta vēl viena plāna ūdens kārta.
 Ledus kārta tiek pakāpeniski audzēta līdz 19–38 mm biezumam.

Periodiski pēc lietošanas ledus virsma tiek atjaunota, izmantojot ledus kombainu (sarunvalodā bieži sauktu par "zamboni"). Kērlingam virsmu īpaši sagatavo, uz tās izsmidzinot ūdens pilienus, kas sasalst, veidojot noapaļotas virsotnes.

Starp pasākumiem, ja arēna tiek izmantota citiem mērķiem, ledus tiek vai nu pārklāts ar īpaši izolētu grīdu, vai arī izkausēts, uzsildot šķidrumu dzesēšanas caurulēs.

 Standarta laukumu izmēri 

 Bendijs 
Bendijā spēles laukuma izmēri ir 90–110 metru garumā un 35–64 metru platumā. Starptautiskām spēlēm laukumam jābūt vismaz 100x60 m.

 Hokejs 

Lai gan pastāv daudz dažādu izmēru laukumu, augstākā līmeņa hokejā tiek izmantoti divi galvenie standarti:
 NHL (Nacionālā hokeja līga) laukumi ir 26x61 m. Izmēri cēlušies no Victoria Skating Rink laukuma Monreālā.
 Olimpiskie un IIHF (Starptautiskā Hokeja federācija) laukumi ir 30x60 m.

 Daiļslidošana 
Daiļslidošanas laukumu izmēri var atšķirties, bet Starptautiskā Slidošanas savienība (ISU) sacensībām, īpaši lieliem pasākumiem, dod priekšroku olimpiskā izmēra laukumiem (60x30 m). ISU nosaka, ka sacensību laukumi nedrīkst būt mazāki par 56x26 m.

 Kērlings 
Kērlingam izmanto īpaši sagatavotu, taisnstūrveida ledus laukumu, ko sauc par kērlinga celiņu (). Tā virsma ir pēc iespējas līdzenāka. Oficiālie izmēri ir no 45–46 metru garumā un no 4.4–5.0 metru platumā. Laukumā ir īpaši marķējumi, kas raksturīgi tikai šim sporta veidam.

 Āra ledus laukumu nākotne 
21. gadsimta sākumā āra slidošanas sezonas garums Ziemeļamerikā ir sācis ievērojami samazināties. Viens no galvenajiem iemesliem ir globālā sasilšana. Tas rada problēmas, jo samazina pieeju zemu izmaksu slidošanas iespējām jauniešiem, padarot ziemas sporta veidus arvien dārgākus un ekonomiski nepieejamākus.

Lai pētītu šīs izmaiņas, Kanādā tika izveidota programma RinkWatch, kurā iedzīvotāji ziņo par āra laukumu stāvokli, palīdzot zinātniekiem uzraudzīt klimata pārmaiņu ietekmi.

Arī slavenā Nīderlandes 200 km garā slidošanas tūre Elfstedentocht (Vienpadsmit pilsētu tūre) ir apdraudēta klimata pārmaiņu dēļ. Pēdējo reizi tā notika 1997. gadā, jo kopš tā laika ledus biezums visā trasē nav sasniedzis nepieciešamos 15 cm.

 Skatīt arī 
 Hokeja laukums
 Sintētiskais ledus
 Ledus kombains
 Ātrslidošana
 Daiļslidošana
 Kērlings

 Atsauces 

 Ārējās saites 

Kategorija:Ledus laukumi
Kategorija:Sporta būves
Kategorija:Daiļslidošana
Kategorija:Hokejs
Kategorija:Ātrslidošana
Kategorija:Bendijs