Kārlis Ernsts Bīrons

Kārlis Ernsts fon Bīrons (; 1728—1801) bija Kurzemes un Zemgales hercoga Ernsta Johana Bīrona jaunākais dēls.

 Dzīvesgājums 
Dzimis Kēnigsbergā 1728. gada 11. oktobrī Kurzemes un Zemgales hercogienes Annas Ivanovnas galma virsmeistara Ernsta Johana Bīrona un viņa sievas Benignas Gotlībes, dzimušas Trotas-Treidenas, ģimenē kā jaunākais dēls.
Bērnībā viņš kopā ar vecākiem 1730.—1740. gadā dzīvoja Maskavā (1730—1732) un Pēterburgā (1732—1740), kur viņa tēvs bija Krievijas Impērijas ķeizarienes Annas galma vadītājs jeb virskambarkungs (Oberkammerherr, обер-камергер). Pašu Kārli četru gadu vecumā 1732. gadā iecēla par kapteini Preobraženskas gvardes pulkā. 1740. gadā viņam piešķīra Aleksandra Ņevska ordeni.

Pēc ķeizarienes Annas nāves viņa tēvs 1740. gada 28. oktobrī kļuva par jaundzimušā Krievijas ķeizara Ivana VI reģentu, bet jau pēc pāris nedēļām viņu naktī uz 20. novembri arestēja un ieslodzīja Šliselburgas cietoksnī. 1741. gada 11. aprīlī hercogam Ernstam Johanam Bīronam piesprieda nāvessodu, taču viņa pēctece reģente Anna Leopoldovna to nomainīja ar izsūtījumu uz Toboļskas guberņas Pelimas ciemu Sibīrijā. Pēc 1741. gada novembra galma apvērsuma ķeizariene Elizabete Petrovna viņa vecāku ģimenei 1742. gada martā atļāva pārcelties uz Jaroslavļu. Tikai 1762. gada 25. februārī, pēc Pētera III kāpšanas Krievijas tronī, 32 gadus vecajam Kārlim kopā ar vecākiem ļāva atgriezties Pēterburgā. Viņam piešķīra kavalērijas ģenerālmajora dienesta pakāpi un iecēla par Vologdas kājnieku pulka komandieri.

1762. gadā viņš bija viens no Pēterburgas brīvmūrnieku ložas "Perfektā saskaņa" (ложа Счастливого Согласия) dibinātājiem. Katrīnas II valdīšanas laikā viņš apmetās pie tēva Kurzemē, no kurienes apceļoja Holandi, Franciju, Angliju un Itāliju. Uzturēšanās laikā Parīzē viņu 1768. gada janvārī apcietināja un ieslodzīja Bastīlijas cietoksnī kā naudas viltotāju un kabatzagļu bandas vadītāju. Kad 1768. gada rudenī hercogs Ernests Johans Jelgavā pārcieta infarktu, viņš sastādīja testamentu par labu savam vecākajam dēlam Pēterim, bet 1769. gada 25. novembrī pats atteicās no hercogistes troņa. 1771. gadā Kārlis Bīrons atteicās no savām mantojuma tiesībām uz hercoga troni. 1772. gadā viņš mantojumā saņēma Grosvartenbergas (Groß Wartenberg, tagad Sicovas) pili, viņa pēcteči bija prinči Bīroni-Vartenbergi (Fürst von Biron-Wartenberg).

Miris 1801. gada 16. oktobrī Kēnigsbergā.

 Ārējās saites 

 hercogi Bīroni un viņu atvases (latviešu val.)

Kategorija:1728. gadā dzimušie
Kategorija:1801. gadā mirušie
Kategorija:Bīronu dinastija