Faetons (mitoloģija)

Faetons (, ‘mirdzošais’) ir tēlnieka Hēlija un okeanīdes Klimēnes dēls sengrieķu mitoloģijā. Viņš ir pazīstams ar traģisko mēģinājumu vadīt tēva Saules ratus pa debesīm, kas beidzās ar katastrofu.

 Mīts 

Faetons vēlējās pierādīt savu dievišķo izcelsmi un lūdza tēvam Hēlijam ļaut viņam vienu dienu vadīt saules ratus. Hēlijs, negribīgi, bet uzturot solījumu, piekrita. Tomēr Faetons, nespēdams savaldīt spēcīgos dievišķos zirgus, zaudēja kontroli pār ratiem. Tie uzkāpa pārāk tuvu debesīm un pēc tam tuvojās zemei, izraisot milzīgus postījumus — izdedzinot zemi, izraisot ugunsgrēkus un žāvēšanu.

Lai apturētu haosu, Zeva zibens šautra notrieca Faetonu, un viņš nogāzās upē, ko sauca par Eridānu. Viņa māsas — Heliādes — raudāja par viņu tik sāpīgi, ka tika pārvērstas par kokiem, kuru sveķi kļuva par dzintaru.

 Interpretācijas 

Faetona mīts bieži tiek interpretēts kā alegorija par mērenību, cilvēka robežām un pārgalvības sekām. Tas arī simbolizē Saules kustības ciklu un astronomisku katastrofu tēmas sengrieķu kultūrā.

 Ārējās saites 

Kategorija:Sengrieķu mitoloģija