Gallu valoda

Gallu valoda ir izmirusi kontinentālā ķeltu valoda no indoeiropiešu valodu saimes, ko runāja gallu ciltis plašā Rietumeiropas un Centrāleiropas teritorijā. Tā īpaši bija izplatīta Gallijā — mūsdienu Francijā, Beļģijā, Luksemburgā, daļā Šveices un Ziemeļvācijas —, kā arī Ziemeļitālijā un citos reģionos, kur pirms Senās Romas iekarošanas dzīvoja ķeltu ciltis. Hronoloģiski gallu valodu parasti datē kā dzīvu saziņas valodu aptuveni no 3. gadsimta p.m.ē. līdz 5.–6. gadsimtam m.ē. Tās attīstība bija cieši saistīta ar gallu sabiedrības politisko un kultūras dinamiku Romas impērijas paplašināšanās un valdīšanas laikā. Valoda ir zināma galvenokārt no epigrāfikas, toponīmikas un ierobežota skaita literāru liecību, kas apliecina tās piederību ķeltu valodu kopai un strukturālas līdzības ar salu ķeltu valodām. Pēc Gallijas iekarošanas 1. gadsimtā p.m.ē. romanizācijas procesu rezultātā valodas lietojums pakāpeniski samazinājās. Administrācijā, pilsētās un elites vidū dominējoša kļuva vulgārā latīņu valoda, kas gadsimtu gaitā izspieda gallu valodu no ikdienas lietojuma. Līdz 5.–6. gadsimtam kā saziņas valoda tā bija faktiski izzudusi, saglabājoties galvenokārt vietvārdos, personvārdos un atsevišķos leksikas elementos romāņu valodās, īpaši franču valodā.

 Ārējās saites 

Kategorija:Ķeltu valodas
Kategorija:Mirušās valodas