Staļina nošaujamo saraksti

"Staļina nošaujamo saraksti" () ir sarunvalodas nosaukums Padomju Savienībā izveidotajiem sarakstiem, kuros iekļautajiem cilvēkiem pirms tiesas tika noteikts kāds soda mērs, visbiežāk — nošaušana, no kuras šie saraksti arī ieguvuši savu nosaukumu. Bieži tiek ņemti vērā Lielā terora laika (bieži tikai 1937.—1938. gada) saraksti, bet šāda veida saraksti veidoti līdz pat 1950. gadam (ieskaitot).

 Vēsturiskās norises 
"Nošaujamo sarakstu" titullapās izmantots nosaukums "PSRS Augstākās tiesas Kara kolēģijā tiesājamo cilvēku saraksts" («Список лиц, подлежащих суду Военной коллегии Верховного суда СССР»), dažreiz vienkārši "Saraksts", šos sarakstus ar cilvēku vārdiem un viņiem piemērojamiem sodiem izveidoja PSRS Iekšlietu Tautas komisariāts (IeTK) un iesniedza tos izskatīšanai VK(b)P Centrālajā komitejā, sarakstus dažādos laikos pēc izskatīšanas un dažreiz veiktiem labojumiem vai piezīmēm parakstījuši VK(b)P CK Politbiroja locekļi V. Molotovs (parakstīto sarakstu skaits: 372), J. Staļins (357) L. Kaganovičs (188), K. Vorošilovs (185), A. Ždanovs (176), A. Mikojans (8), S. Kosiors (5), VK(b)P CK loceklis N. Ježovs (8).

Atšķirībā citām represīvajām procedūrām Lielajā terorā (tā saukto troiku un dvoiku pieņemtajiem lēmumiem) pēc "Staļina nošaujamo sarakstiem" represētajiem cilvēkiem sodus formāli piesprieda tiesa. Ne visus sarakstos iekļautos un apstiprinātos cilvēkus notiesāja Augstākās tiesas Kara kolēģija, daļu 1938. gadā sarakstos iekļauto cilvēku notiesāja vispārīgās jurisdikcijas tiesas, tribunāli vai PSRS IeTK Sevišķā apspriede. Ne vienmēr piespriestais sods atbilda sarakstā norādītajam, tostarp nošaušana dažreiz aizstāta ar mazākiem sodi, daļa cilvēku arī atbrīvoti.

1939. gadā VK(b)P CK Politbirojs apstiprināja līdzīgus IeTK un Prokuratūras iesniegtus sarakstus. 1940. gada 17. janvārī Politbirojs bez izmaiņām apstiprināja dienu iepriekš iesniegto iekšlietu Tautas komisāra L. Berijas sarakstu, kurā norādīts, ka IeTK pēc izmeklēšanas pabeigšanas uzskata par nepieciešamu nodot Augstākās tiesas Kara kolēģijā izskatīšanai 457 cilvēku lietas, 346 no kuriem būtu jāpiespriež nāvessods un 111 — vismaz 15 gadus ilgs ieslodzījums. Netika apstiprināti šādi "Staļina nošaujamo saraksti": 1940. gada 6. septembrī Berijas iesniegtais saraksts, kurā cita starpā ierosināts nošaut 472 cilvēkus, un 1941. gada 30. aprīlī iesniegtais Valsts drošības Tautas komisāra V. Merkulova iesniegtais saraksts, kurā cita starpā ierosināts nošaut 466 cilvēkus.

1941. gada 27. jūnijā Berijas un Merkulova iesniegtajā sarakstā (mūsdienās atrasts tikai paskaidrojošais raksts, nevis pats saraksts) nav norādīta iestāde, kurai būtu jāpiespriež tajā norādītie sodi.

Kara laikā Politbiroja funkcijas, tostarp "Staļina nošaujamo sarakstu" apstiprināšanu veica Aizsardzības Valsts komiteja.

 Publiskošana 
"Staļina nošaujamo sarakstus" publiski pieminēja Ņ. Hruščovs savā ziņojumā "Par personības kultu un tā sekām" PSKP 20. kongresā 1956. gadā, šī ziņojuma saturs tika izplatīts starp Padomju Savienības iedzīvotājiem, liela daļa "nošaujamo sarakstos" iekļauto cilvēku tika reabilitēti (daudzi — pēc nāves) jau 50. gados, bet paši saraksti palika slepeni līdz 1998. gadam. Mūsdienās šo sarakstu oriģināli tiek glabāti Krievijas Sabiedriski politiskās vēstures valsts arhīvā un to saturs ir pieejams internetā.

1937.—1938. gada "Staļina nošaujamo sarakstos" minēti 44 500 cilvēku, daļa no kuriem no sarakstiem tikuši izsvītroti, daļa cilvēku minēti atkārtoti.

 Atsauces 

Kategorija:PSRS politiskās represijas