Reihsbanka

Reihsbanka () bija Vācijas Impērijas, vēlāk Veimāras Republikas un Trešā reiha centrālā banka. Tā darbojās no 1876. līdz 1945. gadam un bija atbildīga par Vācijas naudas politiku, valūtas emisiju un finanšu sistēmas uzraudzību.

 Vēsture 
Reihsbanka tika dibināta 1876. gadā pēc Vācijas apvienošanas, aizstājot vairākas reģionālās emisijas bankas. Tās galvenais uzdevums bija uzturēt vienotu valsts valūtu — vācu marku — un nodrošināt finanšu stabilitāti. Banka bija formāli neatkarīga no valdības, taču tai bija ciešas saiknes ar Impērijas kanclera biroju.

 Veimāras Republikas laiks 
Pēc Pirmā pasaules kara un Versaļas līguma noteikumiem Reihsbanka kļuva par svarīgu elementu valsts atjaunošanas procesā. Tomēr kara reparācijas un naudas emisijas politika izraisīja hiperinflāciju 1921.—1923. gadā.
1924. gadā tika ieviesta jauna valūta — rentemarka, un Reihsbanka reorganizēta, kļūstot par formāli neatkarīgu institūciju.

 Trešā reiha periods 
Pēc Ādolfa Hitlera nākšanas pie varas 1933. gadā Reihsbanka pakāpeniski zaudēja neatkarību. Tās prezidents Hjalmars Šahts īstenoja programmu, kas atbalstīja bruņošanās finansēšanu, izmantojot t.s. Mefo vekseļus. 1939. gadā Šahtu nomainīja Valters Funks, kurš cieši sadarbojās ar Ekonomikas ministriju un SS struktūrām.

Otrā pasaules kara laikā Reihsbanka iesaistījās nacistu režīma ekonomiskajos un noziedzīgajos mehānismos — tostarp glabājot zeltu un citas vērtības, kas konfiscētas okupētajās teritorijās un koncentrācijas nometnēs.

 Likvidācija 
Pēc Vācijas kapitulācijas 1945. gadā Reihsbanka darbība tika pārtraukta. Sabiedroto okupācijas iestādes pārņēma tās aktīvus un arhīvus. 1948. gadā Rietumvācijā tās funkcijas pārņēma Deutsche Bundesbank, bet Austrumvācijā — Deutsche Notenbank (vēlāk Valsts banka).

 Bijušie prezidenti 

 Hermanis fon Dehs (1876—1890)
 Rūdolfs Havensštains (1908—1923)
 Hjalmars Šahts (1923—1930, 1933—1939)
 Valters Funks (1939—1945)

 Skatīt arī 

 Reihsmarka

 Ārējās saites 

Kategorija:Vācijas vēsture