Tahuata

Tahuata (franču un ) ir vulkāniska sala Marķīza salās Klusajā okeānā, arhipelāga mazākā apdzīvotā sala. Administratīvi pieder Franču Polinēzijas Marķīza salu administratīvajai vienībai, kur veido atsevišķu Tahuatas komūnu. Salas pamatiedzīvotāji ir polinēziešu tauta marķīzieši. Lielākā apdzīvotā vieta ir komūnas centrs Vaitahu salas rietumu krastā.

 Ģeogrāfija 
Tahuata atrodas Marķīza salu dienviddaļā, tuvākā sala ir Hivaoa ziemeļaustrumos, no kuras to atdala  platais Haavas šaurums. Sala vulkāniskas izcelsmes, reljefs kalnains, augstākā virsotne ir Tumu Meae Ufas kalns ( vjl) salas dienviddaļā. Krasta līnija stipri izrobota, daudz nelielu līču un pussalu, piekrastē dažas nelielas klinšainas saliņas. Ainavā dominē tropiskie lietusmeži, bet ziemeļu nogāzē — savanna.

 Vēsture 
Arheoloģiskie pētījumi liecina, ka Tahuata, līdzīgi, kā citas Marķīza salas, kolonizēta pirms aptuveni (pēc dažādiem avotiem) 1800—900 gadiem. Pirms kontakta ar rietumniekiem sala bija blīvi apdzīvota, par ko liecina daudzskaitlīgie arheoloģiskie artefakti. Tahuatas iedzīvotāji bija aliansē ar Hivaoas Nuku provinci. Iedzīvotāju skaits tiek lēsts ap 7—15 tūkstošiem 1800. gadā, ap 4000 1830. gadā un ap 2000 1840. gadā. Tiek uzskatīts, ka katastrofālā iedzīvotāju skaita samazināšanās bija saistīta ar izmaiņām, kas notikušas vairāk nekā pusgadsimta laikā: cilšu savstarpējo sāncensību, amatniecības komercializāciju, nevienlīdzīgu tirdzniecību, vietējo pārtikas krājumu samazināšanos un seksuāli transmisīvās slimības.

Pirmie no eiropiešiem salu atklāja spāņu ekspedīcija Alvaro de Mandanjas vadībā 1595. gada 22. jūlijā, kas to nodēvēja par Santa Cristina. Spāņi nokāpa krastā Vaitahu, ko tie nodēvēja par Madre de Dios. Saskaņā ar spāņu liecībām, Tahuatā audzēja putnus, zivis, cukurniedres, plantānus, riekstus un augļus. Pilsēta bija celta divās taisnstūra formas laukuma pusēs, mājas bija veidotas no koka un savstarpēji savītām niedrēm. Ārpus pilsētas, palisāžu ielenkumā, atradās ēka, ko spāņi uzskatīja par reliģisku ēku, un tajā atradās daži slikti izgrebti attēli, kuru priekšā tika nesti ziedojumi un pārtika. Iedzīvotājiem bija lielas un labi uzbūvētas buru kanoe laivas. Viņu darbarīki bija izgatavoti no gliemežvākiem un zivju kauliem. Kā ieročus viņi izmantoja lingas, akmeņus un šķēpus.

1842. gadā Tahuata kopā ar pārējām dienvidu Marķīza salām kļuva par Francijas koloniju.

 Saimniecība 
Salas galvenās saimniecības nozares ir lauksaimniecība (manioka, taro, kokospalmas, banāni, tropiskie augļi), lopkopība (cūkkopība un putnkopība) un zveja. Tūrisms mazattīstīts. Līdz 1980. gadiem salā tika audzēta kafija. Tahuatā nav lidostas.

 Atsauces 

 Ārējās saites 

Kategorija:Franču Polinēzija
Kategorija:Marķīza salas