Austrumu institūts

Austrumu institūts () bija Vladivostokas pilsētas augstākā izglītības iestāde, kas darbojās no 1899. līdz 1920. gadam. To dibināja pēc imperatora Nikolaja II dekrēta 1899. gada 9. jūlijā, lai studētu austrumu valodas un valstis ar mērķi apmācīt Krievijas Impērijas personālu diplomātiskam un militāram dienestam, kā arī administratīvajām, komerciālajām un rūpniecības iestādēm Tālajos Austrumos. Institūta pirmais direktors bija profesors Aleksejs Pozdņejevs, vēlāk Apolinārijs Rudakovs. Krievijas-Japānas kara laikā institūts īslaicīgi atradās Verhņeudinskā.

Institūta mācību programma ilga četrus gadus un galvenie apgūstamie mācību priekšmeti bija Tālo Austrumu tautu valodas. Ķīniešu valoda bija obligāta, bet blakus tai kā otro valodu varēja izvēlēties japāņu, mandžūru, korejiešu vai mongoļu valodas. Mācību programmā bija iekļauta arī teoloģija, ģeogrāfija, grāmatvedība, austrumu valstu vēsture un politiskā organizācija, angļu un franču valoda, kā arī jurisprudence. Studenti regulāri veica ceļojumus uz austrumu valstīm, lai vāktu ziņojumus un pētnieciskos materiālus.

20. gadsimta sākumā Austrumu institūta sporta zāle bija vienīgais sporta komplekss Tālajos Austrumos, un institūts kļuva par vienu no pirmajām mācību iestādēm ārpus Japānas, kas piedāvāja džiu-džitsu nodarbības.

No 1906. gada februāra institūtam bija arī sava tipogrāfija, kurā institūts iespieda savu laikrakstu "Izvestia", kurā tika publicēti zinātniskie materiāli par Ķīnu, Mongoliju (līdz 1911. gadam Ķīnas sastāvā), Koreju un Japānu.

Ievērojamu ieguldījumu institūta zinātniskajā darbā deva vairāki orientālisti, kā latviešu japānologs Eižens Spaviņš, latviešu sinologs Pēteris Šmidts un mongoļu zinātnieks Gombodžabs Cibikovs.

Institūtu absolvēja vairāki latvieši, kā vēlākais Latvijas Bruņoto spēku ģenerālis Mārtiņš Jeske.

 Likvidācija 
Pēc Oktobra revolūcijas 1918. gadā institūts nespēja tikt galā ar finansiālo sabrukumu un sāka brukt. No tā pamatiem izveidojās vairākas privātās universitātes, ko vadīja bijušie institūta profesori.

Krievijas pilsoņu kara laikā Tālo Austrumu pagaidu valdība - Primorskas apgabala zemstes administrācija () 1920. gada 17. aprīļī izdeva rezolūciju Nr. 220, kas apvienoja Austrumu institūtu un visas tā atdalītās fakultātes Valsts Tālo Austrumu universitātē (), ko likvidēja 1930. gada 20. februārī pēc Viskrievijas Centrālās izpildkomitejas () un Krievijas PFSR Tautas komisariāta () rezolūcijas.

 Atsauces 

 Literatūra 
 Jēkabsons, Ē., Latviešu virsnieki Krievijas impērijas armijā. 19. gadsimta otrā puse - 1914. gads, Rīga, Latvijas Universitātes Akadēmiskais apgāds, 2022. ISBN 978-9934-18-872-5

 Ārējās saites 

Kategorija:Universitātes Krievijā