Milzu kailgliemezis

Milzu kailgliemezis (Limax maximus), bieži saukts arī par tīģergliemezi, ir liela izmēra sauszemes kātacu plaušgliemezis no lauka kailgliemežu dzimtas (Limacidae). Šī ir Limax ģints tipiskā suga. Šis kailgliemezis ir viens no lielākajiem kailgliemežiem pasaulē, sasniedzot 10 līdz 20 cm garumu. Tā ķermenis parasti ir gaiši pelēks vai pelēkbrūns ar tumšākiem plankumiem, kas atgādina leoparda vai tīģera rakstu. Vācijā šo sugu dēvē par Tigerschnegel (tīģergliemezis).

Sugas dabiskais izplatības areāls ir Eiropa, taču tā kā invazīva suga ir ievazāta un izplatījusies daudzviet pasaulē. Lai arī milzu kailgliemezis var kaitēt dārza kultūrām, tas bieži tiek uzskatīts arī par noderīgu, jo barojas ar citu kailgliemežu sugām un to olām, piemēram, invazīvo Spānijas kailgliemezi.

Īpaši neparasts ir šīs sugas pārošanās process, kura laikā divi īpatņi, savijušies kopā, nolaižas no koka zara vai citas paaugstinātas vietas biezā gļotu pavedienā.

 Apraksts 
Izstiepta ķermeņa garums var sasniegt 10-20 centimetrus. Tam raksturīga pelēcīgi brūna vai pelēka ķermeņa pamatkrāsa, ko rotā divas līdz trīs tumšas gareniskas svītras uz muguras. Dažiem īpatņiem šīs svītras var būt pārtrauktas, veidojot plankumu rindas.

Krāsojuma un raksta variācijas ir ārkārtīgi plašas - uzskata, ka dabā nevar atrast divus pilnīgi identiskus īpatņus.

Ķermeņa uzbūve:
 Mantija: Sedz aptuveni trešo daļu no ķermeņa, parasti tumšāka ar lieliem, neregulāriem plankumiem
 Taustekļi: Sarkanbrūnā krāsā
 Muguras daļa: Ķermeņa aizmugurē veidojas izteikts ķīlis
 Pēda: Balta vai bālgana krāsā
 Gļotas: Bezkrāsainas un ļoti lipīgas

Zem mantijas atrodas neliels, rudimentārs iekšējais čaulas veidojums no kaļķa, kas ir evolūcijas palieka no senčiem, kuriem bija pilnvērtīga čaula.

 Līdzīgās sugas 
Latvijā visvairāk līdzīgs milzu kailgliemezim ir tumšais kailgliemezis (Limax cinereoniger), kurš parasti ir tumšāks un ar mazāk izteiktu raibumu, kā arī tā pēdai ir raksturīgas tumšas malas un gaiša vidusdaļa, kamēr milzu kailgliemeža pēda ir vienmērīgi balta.

 Izplatība un biotops 
Sākotnēji milzu kailgliemezis bija sastopams Dienvideiropā un Rietumeiropā, taču cilvēka darbības rezultātā tas ir izplatījies visā Eiropā, kā arī ievests Ziemeļamerikā, Dienvidamerikā, Austrālijā, Jaunzēlandē un citos reģionos.

Latvijā suga tiek uzskatīta par samērā retu, bet sastopama visā teritorijā. Tā ir mezofila suga, kas nozīmē, ka tā dod priekšroku mērenam mitrumam. Kailgliemezis parasti apdzīvo cilvēka pārveidotu vidi – dārzus, parkus, mitrus pagrabus, komposta kaudzes un siltumnīcas. Retāk tas sastopams dabiskos biotopos, piemēram, mitros lapkoku mežos, dzīvžogos un krūmājos.

 Dzīvesveids un barība 
Milzu kailgliemezis ir naktsaktīvs dzīvnieks, kas dienu pavada slēptuvēs – zem akmeņiem, koka gabaliem, kritušām lapām vai citās mitrās un tumšās vietās. Tam ir izteikts "mājas" instinkts – pēc nakts barošanās tas bieži atgriežas savā iepriekšējā slēptuvē.

Šī suga ir visēdāja. Tās barības spektrs ir ļoti plašs:
 Bojājošās augu daļas un sēnes;
 Svaigi augi (var bojāt dārzeņus un dekoratīvos augus);
 Maita;
 Citi kailgliemeži un to olas.

Pateicoties plēsīgumam, milzu kailgliemezis palīdz regulēt citu, bieži vien daudz kaitīgāku kailgliemežu (piemēram, Spānijas kailgliemeža) populāciju dārzos, tādējādi kļūstot par dārzkopja sabiedroto. Tas spēj vajāt savu upuri un uzveikt pat sev līdzīga izmēra kailgliemežus.

 Vairošanās 
Milzu kailgliemezis ir hermafrodīts – katram īpatnim ir gan vīrišķie, gan sievišķie dzimumorgāni. Tomēr, lai vairotos, ir nepieciešama divu īpatņu apaugļošanās. Pārošanās rituāls ir viens no neparastākajiem gliemju pasaulē.

Process sākas ar ilgu (līdz pat vairākām stundām) partnera izsekošanu un aplidošanu. Kad partneri ir gatavi, tie kopīgi uzkāpj kādā kokā, uz sētas vai citas vertikālas virsmas. Tur tie no gļotām izveido biezu, lipīgu pavedienu, kurā, kopā savijušies, nolaižas lejup. Karājoties gaisā, tie izbīda savus garos, zilganbaltos dzimumorgānus, savij tos kopā un apmainās ar spermatozoīdiem. Viss process var ilgt ap pusstundu. Pēc pārošanās abi īpatņi atkal uzrāpjas augšup, reizēm apēdot gļotu pavedienu.

Dažas nedēļas pēc pārošanās abi kailgliemeži dēj olas. Olas (no 100 līdz 300) tiek dētas kaudzītēs mitrās un aizsargātās vietās. Tās ir caurspīdīgas, dzeltenīgas un apmēram 4–5 mm diametrā. Atkarībā no temperatūras, jaunie gliemezīši izšķiļas pēc 1–1,5 mēnešiem. Dzimumgatavību tie sasniedz apmēram pusotra gada vecumā, un to dzīves ilgums var sasniegt 2,5–3 gadus.

 Atsauces 

Kategorija:Kailgliemežu dzimta
Kategorija:Latvijas gliemji
Kategorija:Invazīvas sugas