Krievu pavasaris

Krievu pavasaris (krievu: Русская весна) ir termins, kas apzīmē 2014. gada sākumā Krievijas atbalstītos separātisma un prokrieviskos protestus Ukrainas dienvidos un austrumos. Notikumu virkne sākās pēc 2014. gada revolūcijas Ukrainā un noveda pie Krievijas īstenotās Krimas aneksijas, kā arī bruņota konflikta sākuma Donbasā.

Terminu aktīvi lietoja Krievijas mediji un prokremliski aktīvisti, lai aprakstītu prokrieviskās kustības, kas, pēc oficiālās Krievijas retorikas, centās “aizsargāt krievvalodīgos iedzīvotājus”. Starptautiskā sabiedrība un Ukraina šos notikumus vērtē kā Krievijas hibrīdagresijas un militāras iejaukšanās sastāvdaļu.

Termins tika radīts apzināti kā pozitīvs tēls, atsaucoties uz “Arābu pavasari”, lai radītu priekšstatu par “tautas kustību”.

 Vēsturiskais fons 
Pēc 2013.–2014. gada Euromaidana protestiem un prezidenta Viktora Janukoviča gāšanas Ukrainā valdīja politiska nestabilitāte. Reaģējot uz jaunās valdības proeiropeisko virzienu, Krievija sāka militāru un politisku spiedienu, kas kulminēja ar Krimas pussalas okupāciju februārī–martā 2014.

Tajā pašā laikā vairākās Ukrainas pilsētās ar lielu krievvalodīgo īpatsvaru sākās prokrieviski protesti, kurus organizēja vietējie aktīvisti, Krievijas politiskie konsultanti un nereti arī Krievijas specdienestu darbinieki.

 Galvenās norises 

 Krimas aneksija 
2014. gada februāra beigās neatzītas Krievijas bruņoto spēku vienības (“zaļie cilvēciņi”) ieņēma stratēģiskos objektus Krimā. 2014. gada martā anektēšanu Krievija pasludināja par “pievienošanos”, bet lielākā daļa pasaules to neatzina.

 Protesti Ukrainas austrumos 
No 2014. gada marta līdz aprīlim separātisti ieņēma administratīvās ēkas Harkivā, Doneckā, Luhanskā, Odesā un citur. Lielākā daļa protestu ātri tika apspiesti, izņemot Doneckas un Luhanskas apgabalus, kur Krievijas militārais atbalsts nodrošināja ilgstošu konfliktu.

 Doneckas un Luhanskas “tautas republikas” 
2014. gada aprīlī prokrieviskie separātisti pasludināja Doneckas Tautas Republiku (DTR) un Luhanskas Tautas Republiku (LTR). Šīs struktūras tika uzturētas ar Krievijas politisko, finansiālo un militāro palīdzību. DTR un LTR pastāvēšana un funkcionalitāte lielā mērā bija atkarīga no Krievijas sniegtā atbalsta. Starptautiskos pētījumos un ziņojumos plaši dokumentēts, ka Krievija nodrošināja šiem veidojumiem politisku, finansiālu, loģistisku un militāru palīdzību, tostarp militārā aprīkojuma piegādes, bruņotu personu atbalstu un administratīvās struktūras uzturēšanu. Līdz 2022. gadam DTR un LTR de facto kontrolēja daļu Doneckas un Luhanskas apgabala teritorijas, uzturot paralēlas pārvaldes, tiesu un drošības struktūras. 2022. gada februārī Krievija atzina DTR un LTR kā “neatkarīgas valstis”, bet vēlāk tā paša gada rudenī tās okupētās teritorijas tika anektētās.

 Ārējās saites 

Kategorija:Ukrainas vēsture
Kategorija:Donbasa karš