Krjuku svīta

Krjuku svīta ir vidusordovika (pēc senākiem datiem apakšordovika) volhovas horizonta stratigrāfiskā vienība Baltijā. Pēc tam, kad Rita Ulste 1975. gadā izdalīja Cieceres svītu, lietuviešu ģeologs Jozas Paškēvičs to sadalīja divās daļās — šakīnas un krjuku ridās, pēdējai par stratotipu ņemot Šakīnas 27. urbuma griezumu 1362,4—1388 m intervālā. Vēlāk krjuku rida tika pārveidota par svītu volhovas horizonta sastāvā, bet šakīnas svīta tika pieskaitīta augstākajam kundas horizontam. Svīta nosaukta Lietuvas mazpilsētas, Krjuku, vārdā Lietuvas ziemeļos pie Latvijas robežas, pie kuras Krjuku 146. urbuma 1110,70—1133,20 m intervālā atrodas svītas otrs stratotips.

 Apraksts 
Krjuku svīta ir izplatīta visā Jelgavas paleoieliecē un tās nogāzēs, un to veido sarkanīgi brūni un lillāti pelēki merģeļi ar kaļķakmens pikām un lēcveida starpslāņiem. Iežu tekstūra ir masīva, neskaidri lēcveidīgi slāņota un daļēji pikaina. Merģeļos ir novērojamas vāji izteiktas nesaderīgas pārtraukumu virsmas, kas impregnētas ar dzelzs hidroksīdiem un vertikālas dūņēdāju ejas. Trīs līdz pieci metri zem svītas augšējās robežas (Ēdoles 60., Adzes 6., Vērgales 46., Stirnas 18., Aizputes 43., Bernātu 53., Skrundas 56. urbumi) ir izsekojama pelēka karbonātiska aleirolīta vai smilšakmens slāņkopa līdz 1,5 m biezumā, kas bieži vien ir piesūcinata ar naftu. Krjuku svītai raksturīgas ir trilobītu lielu fragmentu, ostrakodu un konodontu elementu paliekas. Retāk ir sastopami bezslēdzenes pleckāji un graptolīti. Svītas nogulumu biezums mainās no 13 m (Bernātu 21. urbums) līdz 32 m (Baldones 80. urbums)Ульст, Р.Ж., Л.К. Гайлите и В.И. Яковлева, Ордовик Латвии, Рига, Зинатне, 1982. 28. lpp.

 Igaunijā un Lietuvā 
Igaunijā krjuku svītas nogulumi ir izplatīti valsts centrālajā un dienvidu daļā. To veido sarkanīgi brūni merģeļi ar kaļķakmeņu un mālaino iežu starpkārtām. Ziemeļos tā pāriet toilas svītā. Lietuvā svīta ir izplatīta valsts ziemeļrietumu daļā. Vislielākais biezums tur sastāda 24,3 metrus.

 Paleontoloģiskais raksturojums 
Krjuku svītas sarkanīgi brūnajos merģeļos ir atrasti graptolīti Phyllograptus angustifolius, Glyptograptus ex gr. austrodentatus, trilobīti Megistaspis limbata, ostrakodi Tallinnellina primaria, konodonti Cordylodus perlongus, kas ir zināmi no šī vecuma Igaunijas un Zviedrijas nogulumiem un pamato nogulumu volhovas vecumu.Биргер, А. Я. и др., Геологическое строение и полезные ископаемые Латвии, Рига, Зинатне, 1979. 47. lpp.

 Atsauces 

Kategorija:Ordoviks
Kategorija:Latvijas ģeoloģija