Martins I (pāvests)

Martins I (; dzimis laika posmā no 590. līdz 600. gadam; miris ) bija Romas pāvests no 649. līdz 655. gadam un viena no nozīmīgākajām 7. gadsimta kristīgās baznīcas personībām. Viņa pontifikāts noritēja teoloģisku un politisku konfliktu laikā starp Romu un Austrumromas impēriju, un viņš kļuva par centrālo figūru cīņā pret monotelētismu — mācību, kas noliedza Kristus divu gribu (cilvēciskās un dievišķās) esamību. Lai aizstāvētu ortodoksālo ticību, Martins I 649. gadā sasauca Laterāna koncilu, kas plašos kanonos nosodīja monotelētismu un ar to saistītos imperiālos dokumentus, apliecinot Halkēdonas koncila mācību par Kristus divām dabām un divām gribām. Šī rīcība izraisīja konfliktu ar Austrumromas imperatoru Konstantiju II, kura pavēlē pāvests tika arestēts, tiesāts Konstantinopolē un pēc pazemojošas prāvas izsūtīts uz Hersonēsu (Krimas pussalu), kur viņš nomira trimdā.

Pateicoties ticības stingrībai un mocekļa nāvei, Martins I tika kanonizēts un tiek godināts kā svētais moceklis gan Romas Katoļu, gan Austrumu Pareizticīgajā un Bizantijas tradīcijās. Viņš tiek uzskatīts par ticības brīvības un Baznīcas neatkarības aizstāvi, kā arī par pēdējo pāvestu, kas miris mocekļa nāvē, apliecinot kristoloģiskās ortodoksijas un Romas Baznīcas suverenitātes principus.

 Ārējās saites 

Kategorija:590. gados dzimušie
Kategorija:655. gadā mirušie
Kategorija:Romas pāvesti
Kategorija:Katoļu svētie
Kategorija:Mocekļi