Jevgeņijs Primakovs

Jevgeņijs Primakovs (krievu: Евгений Максимович Примаков; 1929. gada 29. oktobris, Kijiva – 2015. gada 26. jūnijs, Maskava) bija Krievijas politiķis, diplomāts, ekonomists un žurnālists. Viņš bija Krievijas ārlietu ministrs (1996–1998) un premjerministrs (1998–1999), ievērojami ietekmējot valsts ārpolitikas kursu 1990. gadu otrajā pusē.

 Dzīvesgājums 
Primakovs dzimis Kijivā, bet bērnību un jaunību pavadīja Tbilisi. 1953. gadā viņš absolvēja Maskavas Valsts universitāti ar specializāciju arābu filoloģijā. Sākotnēji darbojās kā žurnālists un Austrumu jautājumu pētnieks, kļūstot par autoritatīvu speciālistu starptautisko attiecību un Tuvējo Austrumu jautājumos. 

1980. gados viņš ieņēma vairākus amatus PSRS Zinātņu akadēmijā, vadot Pasaules ekonomikas un starptautisko attiecību institūtu (IMEMO). 1989. gadā viņš kļuva par PSRS Augstākās Padomes deputātu un vēlāk arī PSRS prezidenta Mihaila Gorbačova īpašo pārstāvi starptautiskajos konfliktos.

1991. gadā viņš tika iecelts par PSRS Valsts drošības komitejas (VDK) pēcteces – Krievijas Ārējās izlūkošanas dienesta vadītāju. 

No 1996. līdz 1998. gadam Primakovs bija Krievijas ārlietu ministrs. Atšķirībā no sava priekšteča Andreja Kozireva, viņš piekopa piesardzīgāku un konfrontējošāku kursu pret Rietumiem, uzsverot Krievijas kā neatkarīga spēka lomu pasaulē. Šī politika kļuva pazīstama kā “Primakova doktrīna”, kas paredzēja daudzpolāras pasaules veidošanu, ciešāku sadarbību ar Ķīnu un Indiju, kā arī pretestību NATO paplašināšanai.

1998. gada septembrī pēc finanšu krīzes Krievijā Boriss Jeļcins viņu iecēla par premjerministru. Primakovs centās stabilizēt ekonomisko situāciju, īstenojot pretkrīzes pasākumus. Viņš saglabāja ievērojamu popularitāti, taču 1999. gada maijā tika atcelts no amata.

 Pēdējie gadi 
Pēc aktīvās politiskās darbības beigām Primakovs turpināja nodarboties ar zinātnisko un sabiedrisko darbību, vadot vairākas institūcijas un esot ietekmīgs komentētājs ārpolitikas jautājumos. Viņš publicēja vairākas grāmatas par Krievijas ārpolitiku un starptautiskajām attiecībām.

Miris 2015. gada 26. jūnijā Maskavā un tika apglabāts Novodevičjes kapsētā. 

 Novērtējums 
Primakovs tiek uzskatīts par vienu no galvenajiem 1990. gadu Krievijas ārpolitikas arhitektiem. Viņa “Primakova doktrīna” radīja pamatu Krievijas daudzpolārās pasaules koncepcijai un bieži tiek minēta kā priekšvēstnesis mūsdienu Krievijas konfrontējošajai ārpolitikai. Viņu slavēja par mēģinājumiem stabilizēt valsti pēc krīzes, taču kritiķi norādīja uz autoritāru noslieci un nepietiekamu reformu veikšanu.

 Atsauces 

 Ārējās saites 

Kategorija:Krievijas politiķi