Pelāgijs I

Pelāgijs I (; dzimis ap 500. gadu, miris ) bija Romas pāvests no 556. līdz 561. gadam, vadot Romas Baznīcu sarežģītā periodā pēc gotu karu radītajiem postījumiem Apenīnu pussalā. Viņš tika ievēlēts ar Bizantijas imperatora Justiniāna I atbalstu, un tādēļ viņa pontifikāts bieži tiek raksturots kā ciešas Romas un Bizantijas politiskās sadarbības posms, ko sākotnēji pavadīja strīdi un aizdomas par pārmērīgu imperatora ietekmi.

Pelāgija I darbības centrā bija Romas Baznīcas institucionālā atjaunošana pēc kara — dievnamu un labdarības sistēmu atjaunošana, garīdzniecības pārvaldes sakārtošana, draudžu reorganizācija un sabiedrisko attiecību stabilizēšana pilsētā, kas bija smagi cietusi militārajās kampaņās. Viņš aktīvi iesaistījās Rietumu un Austrumu Baznīcu attiecību jautājumos, tostarp mēģināja saskaņot Romas nostāju ar Konstantinopoles teoloģiskajām iniciatīvām, jo īpaši strīdīgajā “Trīs nodaļu” konfliktā, vienlaikus cenšoties saglabāt Rietumu tradīciju autoritāti. Pelāgijs I tiek vērtēts kā pārejas posma pāvests, kurš pēc karu radītās krīzes veicināja Baznīcas konsolidāciju un Romas ekleziālās struktūras atjaunošanu, kā arī 6. gadsimta vidū centās līdzsvarot Bizantijas politisko ietekmi ar Romas Baznīcas interesēm.

 Ārējās saites 

Kategorija:500. gados dzimušie
Kategorija:561. gadā mirušie
Kategorija:Romas pāvesti