Isuzu

Isuzu Motors (; Isuzu Jidōsha Kabushiki-Kaisha) ir Japānas daudznacionāls automobiļu ražotājs, kura galvenā mītne atrodas Jokohamā, Kanagavas prefektūrā. Tā galvenā darbības joma ir Isuzu komerciālo transportlīdzekļu: vieglo automašīnu, kravas automašīnu, autobusu un dīzeļdzinēju ražošana, mārketings un pārdošana.

Kompānijai ir vairāki meitasuzņēmumi un kopuzņēmumi, tostarp UD Trucks, Anadolu Isuzu (kopuzņēmums ar Turcijas konglomerātu Anadolu Group), Sollers-Isuzu (kopuzņēmums ar Krievijas autobūves kompāniju Sollers JSC, ražošana pārtraukta 2022. gada martā, 2023. gada jūlijā Isuzu pameta Krievijas tirgu), SML Isuzu, Jiangxi Isuzu Motors (kopuzņēmums ar Ķīnas Jiangling Motors Corporation Group), Isuzu Astra Motor Indonesia, Isuzu Malaysia , Industries Mécaniques Maghrébines, Isuzu Truck (Apvienotā Karaliste), Isuzu South Africa, Isuzu Philippines, Taiwan Isuzu Motors, Isuzu Vietnam, Isuzu Motors India un BYD Isuzu.

 Vēsture 
Dibināta 1916. gadā kā kuģu būvniecības kompānijas Tokyo Ishikawajima Shipbuilding and Engineering Company un enerģētikas kompānijas Tokyo Gas and Electric Industrial Company kopuzņēmums automobiļu ražošanai. 1918. gada sāka ražot kravas un vieglos automobiļus saskaņā ar britu uzņēmuma Wolseley Motors licenci. 1919. gadā konstruēts pirmais Japānā ražotais vieglā automobiļa modelis Wolseley Fifteen A9 15/40 НР. Divus gadus vēlāk sekoja Wolseley kravas automobiļa ražošana, līdz 1927. gadam saražoti 550 modeļa eksemplāri. 1923. gadā uzņēmums ražoja celtniecības un kravas transportlīdzekļus, lai palīdzētu tikt galā ar Lielās Kanto zemestrīces sekām.

1937. gadā uzņēmumu pārveidoja par neatkarīgu kompāniju Tokyo Motors. No 1938. gada tās sāka ražot kravas automašīnas ar tirdzniecības zīmi Isuzu, nosaukums piešķirts par godu Isuzugavas upei Mie prefektūrā. 1942. gadā kravas automašīnu ražošana tika nodota uzņēmumam Hino Motors, bet Tokyo Motors turpināja ražot automašīnu šasijas un dīzeļdzinējus.

1949. gadā uzņēmums mainīja nosaukumu uz Isuzu Motors. 1950. gadu sākumā uzņēmuma attīstību veicināja motoru piegādes ASV armijai Korejas kara laikā. 1960. gados uzņēmums laida tirgū virkni jaunu automobiļu modeļu, gan kravas, gan vieglo automobiļu, taču ne visi no tiem bija veiksmīgi, un 1970. gadu sākumā Isuzu Motors finanšu stāvoklis pasliktinājās. 1971. gadā General Motors (GM) iegādājās 34,2% Isuzu Motors akciju un no 1972. gada sāka pārdot dažus modeļus ASV. 1974. gadā Isuzu Motors sāka ražot Opel Kadett C Amerikas tirgum. 1989. gadā kopā ar Subaru tika uzbūvēta rūpnīca Lafajetā, Indiānas štatā, tomēr Isuzu nespēja gūt lielus panākumus ASV. Lielākus panākumus kompānija guva Dienvidaustrumāzijā, it īpaši Taizemē. Tika izveidoti veiksmīgi kopuzņēmumi Indonēzijā, Malaizijā, Austrālijā un Ēģiptē

1990. gadu sākumā Isuzu sāka ciest zaudējumus. Lai uzlabotu situāciju, General Motors nosūtīja Japānā savu operatīvo direktoru Donaldu T. Sallivanu, kura programmas svarīgākais punkts bija vieglo automobiļu ražošanas pārtraukšana, jo tieši šis struktūrvienības nesa vislielākos zaudējumus. 1998. gadā GM palielināja savu daļu Isuzu līdz 49%, ieguldot uzņēmumā 456 miljonus dolāru, kā arī uzsākot jaunas rūpnīcas celtniecību Ohaio štatā DMAX dīzeļdzinēju ražošanai.

2006. gadā GM pārdeva savu Isuzu akciju daļu, no kopīgajiem projektiem palika tikai DMAX ražošana Ohaio. 2008. gadā Isuzu paziņoja par automašīnu pārdošanas pārtraukšanu ASV.

 Īpašnieki un valdība 
Pēc 2024. gada datiem, lielākie uzņēmuma akcionāri ir The Master Trust Bank of Japan (13,54%), Mitsubishi Corporation (8,47%), Itochu Automobile Investment (7,05%), Custody Bank of Japan (6,40%) un Toyota Motor Corporation (5.19%). Kopš 2015. gada uzņēmuma priekšsēdētājs un izpilddirektors ir Masanori Katajama, darba stāžs kompānijā no 1978. gadā.

 Atsauces 

Kategorija:Japānas autoražotāji
Kategorija:Autobusu ražotāji