Lasnamē horizonts

Lasnamē horizonts ir vidusordovika stratigrāfiskā vienība Austrumeiropas platformas ziemeļrietumu daļā. Pirmo reizi to izdalīja igauņu ģeologs Karls Orviku 1940. gadā. Horizonta stratotips ir Lasnamē atsegums Tallinā, bet paplašinātais stratotips Māekaldas atsegums netālu no Lasnamē atseguma. Horizonts nosaukts Lasnamē paugura vārdā Tallinas Lasnamē rajonā. Lasnamē horizonts uzguļ azeri horizontam, bet to sedz uhaku horizonts. Lasnamē horizonta vecums ir 462.6 — 463,0 Ma un tas veidojās Darrivilas laikmetā.Estonian Commission on Stratigraphy (ESK).

 Apraksts 
Latvijas teritorijā lasnamē horizonta biezums sastāda vidēji 7 līdz 10 metrus. Valsts rietumu un centrālajā daļā svītu veido pelēkie un sarkanbrūnie, plankumainie neskaidri viļņainslāņotie stirnas svītas kaļķakmeņi ar piritizētām izskalojuma virsmām un merģeļa starpslāņiem, kuru daudzums palielinās dienvidrietumu virzienā. Latvijas dienvidaustrumos - pelēkie un sarkanbrūnie, plankumainie neskaidri viļņainslāņotie daugavpils svītas apakšējās daļas kaļķakmeņi ar izskalojuma virsmām un getīta pseidooolītiem. Apakšējā daļā kaļķakmeņi ir organogēni un detrītu saturoši, bet augstāk - mālaini. Lasnamē horizonts satur daudzveidīgus ostrakodu, pleckāju, trilobītu, konodontu un adatādaiņu kompleksus, kas liecina par horizonta piederību Darrivilas stāvam.

Igaunijā lasnamē horizonts litostratigrāfiski ietver rebalas un pae svītas, bet Dienvidigaunijā to pārstāv stirnas svīta. Lietuvā lasnamē horizonts ietver vižunajas svītu. Lasnamē horizonta biezums Igaunijā sastāda 2,5–8,5 metrus. Daudzās vietās horizonta biezumu noteikt ir grūti, jo tā augšējā robeža litoloģiski nav skaidri izteikta. Siļjanas meteorīta krāterī Zviedrijā to pārstāv sabjū, skerļovas un folkeslundas svītu kaļķakmeņi.

Igaunijā lasnamē horizonta nogulumi iziet virspusē Ziemeļigaunijas glints augšdaļā. Horizonts ir izplatīts visā Igaunijas teritorijā, izņemot Valmieras-Mīnistes-Lokno pacēlumu. Nogulumi iziet virspusē Ziemeļigaunijas glintā starp Osmusāri un Narvu. Rietumharju, Austrumharju un Lahemā glintī horizonta nogulumi veido glints augšējo daļu. Bez to, šie nogulumi tiek atsegti daudzos karjeros (Harku, Vjao, Kunda-aru, Narvas).

Šī horizonta nogulumi sastāv no kaļķakmens, bet centrālajā daļā arī no dolomīta. Dienvidigaunijā kaļķakmens slāņiem augšdaļā ir pelēka, bet apakšdaļā sarkanīga krāsa. Horizonta apakšdaļā ir bieži getīta ooīdi.

 Paleontoloģiskais raksturojums 
Lasnamē horizonta nogulumi satur dažādu organismu grupu pārstāvju atliekas: trilobītus, ostrakodus, graptolītus, konodontus, hitinozojus. Stirnas svītas nogulumiem ir raksturīgi trilobīti Illaenus schroeteri, Pseudoasaphus tecticaudulatus, Pseudomegalespis patagiata, kas norāda uz slāņu lasnamē vecumu. Lasnamē suga Pseudomegalespis patagiata ir izplatīta arī Latvijas austrumu faciālajā zonā daugavpils svītas apakšējā daļā.

Lasnamē vecumu norāda arī ostrakodu sugas Steusloffia linnarssoni un Sigmoopsis perpunctata. Minēto sugu stratigrāfiskā nozīmība mazinās, jo šīs sugas ir sastopamas arī uhaku horizonta nogulumos. Analoģiska situācija ir arī ar konodontu sugām Prioniodus prevariabilis, Drepanoistodus suberectus, Panderodus gracilis, kas sākot no stirnas un daugavpils svītu pamatnes ir sastopamas arī augstākajos nogulumos. Nedaudz lielāka loma ir hitinozojiem, kuru kompleksos, kopā ar stratigrāfiski plaši izplatītajām sugām, ir arī lasnamē vecumam tipiskās sugas Lagenochitina tumida, Conochitina micracantha pellifera. Graptolītu atradumi šajā horizontā ir reti un liecina par atjaunoto kompleksu, kas satur dicelograptus un pseidoklimakograptus.

Lasnamē horizonta apakšējās robežas noteikšanai tiek piefiksēta azeri horizonta organismu Asaphus (Neoasaphus) cf. platyurus, Pirella tridactila u.c. sugu pazušana, un jauna lasnamē organismu kompleksa parādīšanās, kas iekļauj trilobītus Illaenus schroeteri, Pseudomegalespis patagiata, ostrakodus Steusloffia linnarssoni, Sigmoopsis perpunctata, konodontus Prioniodus prevariabilis, hitinozojus Conochitina micracantha subsp. pellifera.Ульст, Р. Ж., Л. К. Гайлите и В. И. Яковлева, Ордовик Латвии, Рига, Зинатне, 1982. 180-183. lpp.

 Atsauces 

Kategorija:Ordoviks
Kategorija:Latvijas ģeoloģija