Hakapelīti

Hakapelīti () bija somu vieglās kavalērijas karavīri, kas dienēja Zviedrijas karaļa Gustava Ādolfa armijā Trīsdesmitgadu kara laikā (1618—1648).Lappalainen, Mirkka. Pohjolan Leijona — Kustaa II Adolf ja Suomi 1611—1632. Siltala: Helsinki, 2014.

Hakapelīti ir 19. gadsimta somu modifikācija oriģinālajam nosaukumam, ko lietoja ārzemnieki Svētās Romas impērijā, un tajā bija iekļautas daudzas variācijas, piemēram, hakapelit, hakapelite, hackapell, haccapelit vai haccapelite. Šie nosaukumi cēlušies no somu kaujas sauciena hakkaa päälle ("Sitiet viņiem!", ).

Hakapelītiem līdzīgo kavalēriju pirmo reizi izmantoja Polijas un Zviedrijas karos 16. gadsimta beigās. 17. gadsimta sākumā kavalērija feldmaršala Jakoba Delagardija vadībā piedalījās kampaņās pret Polijas un Lietuvas kopvalsti un Krievijas caristi. Hakapelītu kavalērija feldmaršala Gustava Horna vadībā spēlēja izšķirošu lomu Zviedrijas uzvarās Vācijā Trīsdesmitgadu kara laikā.
Somijas militārais maršs Hakkapeliittain Marssi veltīts hakapelītiem.

 Taktika 
Hakapelīti bija labi apmācīti kavalērijas karavīri, kas galvenokārt izcēlās pārsteiguma un pārdrošos uzbrukumos, reidos un izlūkošanā. Viena no hakapelītu ātrās un viegli bruņotās kavalērijas priekšrocībām bija viņu aprīkojums. Parasti hakapelītu bruņojums ietvēra zobenu, ķiveri, ādas bruņas vai tērauda krūšu bruņas. Viņi metās uzbrukumā pilnā galopā, pirmo pistoles šāvienu izdarot divdesmit soļu attālumā no pretinieka, otro piecu un pēc tam pārejot uz zobenu un iesaistoties tuvcīņā. Arī pats zirgs spēlēja lielu lomu kaujā, pārraujot ienaidnieka kājnieku rindas.

Hakapelītu izmantotie zirgi ir mūsdienu somu zirga senči un bija pazīstami ar savu spēku un izturību.

 Struktūra 
Zviedrijas armijas sastāvā bija trīs kavalērijas pulki no Somijas:
 Nīlandes un Tavastehusas kavalērijas pulks (Nylands och Tavastehus dragonregemente);
 Obo-Bjērneborgas kavalērijas pulks (Åbo och Björneborgs läns kavalleriregemente);
 Viborgas-Nislotas kavalērijas pulks (Viborgs läns kavalleriregemente).

Viņu slavenākais komandieris bija Torstens Stolhandske, kuru 1629. gadā iecēla par pulkvežleitnantu Nīlandes un Tavastehusas kavalērijas pulkā un pirmo reizi to vadīja kaujā Trīsdesmitgadu karā. Sākotnējie provinces pulki (landskapsregementen) bija izveidoti, sadalot vecos lielos pulkus (storregementen); arī "Sauszemes pulki" (landsregementen), ko 17. gadsimta 17. gada beigās organizēja Gustavs Ādolfs, izveidojot 21 kājnieku un astoņus kavalērijas pulkus, kā rakstīts 1634. gada Zviedrijas konstitūcijā.

 Nozīmīgākās kaujas 
Trīsdesmit gadu kara laikā hakapelīti izcēlās šādās kaujās:
 Breitenfeldas kauja (1631);
 Rainas kauja (1632);
 Licenes kauja (1632);
 Nērdlingenas kauja (1634);
 Otrā Breitenfeldas kauja (1642);
 Jankovas kauja (1645).

200 hakapelīti bija arī daļa no armijas, ko Zviedrijas karalis Kārlis X Gustavs 1658. gada ziemā vadīja cauri aizsalušajiem Dānijas šaurumiem, ļaujot viņam iekarot Dānijas Skoni un nodrošināt tās pievienošanu Zviedrijai ar Roskildes miera līgumu.

Daudzi somu karavīri tajā laikā dienēja Zviedrijas armijā. 17. gadsimta Zviedrijas Impērijas laikā somu kavalēriju regulāri izmantoja Vācijā, Bohēmijā, Polijā un Dānijā, kavalērijas vienības bija izvietotas arī Livonijā.

 Atsauces 

 Ārējās saites 

 Hakkapeliittain Marssi  (mp3) 
 Varsinaissuomalaiset sotatoimissa 1600 ja 1700 luvuilla 

Kategorija:Somijas vēsture
Kategorija:Zviedrijas vēsture
Kategorija:Somijas militārā vēsture
Kategorija:Kavalērija