Biržu kunigaitija

Biržu kunigaitija (Biržų kunigaikštystė)  jeb Biržu pavalsts (pavietas) bija reizēm lietots apzīmējums Radvilu dzimtas zemes valdījumiem Lietuvas dižkunigaitijas ziemeļu pierobežā, kuras saimnieciskais un militārais centrs atradās Biržu pilsētā pie Rīgas–Viļņas lielceļa. 
No 1547. līdz 1731. gadam Biržu pavalsts piederēja Radvilu dzimtas Biržu-Dubiņģu atzaram, tad Ņasvižas atzaram. Pēc Nikolaja Radvila Rudā pāriešanas kalvinismā 1564. gadā pavalstī sāka izplatīties reformātu baznīca.  

Biržu kunigaitijā bija četri miesti (Nemunēles Radvilišķi, Papile, Salamiests un Saloči) un 250–300 dažāda lieluma muižas, lielākās no tām bija Agenišķu muiža (Ageniškio dvaras), Astravas muiža (Astravo dvaras), Naradavas muiža (Naradavos dvaras) un Parovejas muiža (Parovėjos dvaras). Citas muižas iznomāja, ieķīlāja vai nodeva pārvaldībā ar lēņa tiesībām. Savukārt Radzivilu muižas, kas atradās Viļņas un Kauņas apriņķos un Žemaitijā, pārvaldīja kā Biržu kunigaitijas zemes īpašumus.

 Vēsture 
Radvilu zemes īpašumus agrākajās Upītes un Sēlijas zemēs sāka saukt par kunigaitiju (kņazisti) pēc tam, kad 1547. gadā Traķu vaivads Nikolajs Radvils Rudais (1512-1584) no Svētās Romas impērijas ķeizara saņēma firsta titulu un sāka sevi dēvēt par Biržu un Dubiņģu kņazu. 1565. gadā viņš savus īpašumus pievienoja Traķu vaivadijai. 
No 1586. līdz 1589. gadam viņa dēls Kristaps Nikolajs Radvils, saukts "Pērkons" uzcēla Biržu pili, kas kalpoja par Radvilu dzimtas rezidenci.

1589. gadā Biržiem piešķīra Magdeburgas tiesības, 1625. gadā poļu-zviedru kara laikā zviedri pilnīgi nopostīja Biržu pili, ko pēc tam atjaunoja renesanses stilā. Pēdējais Biržu-Dubiņģu dzimtas vīriešu atzara valdnieks bija Boguslavs Radzivils (1620–1669), kurš pārsvarā uzturējās Sluckas pilī. 1657. gadā Otrā Ziemeļu kara laikā Zviedrijas karaspēks Biržus atkal nopostīja, tāpēc viņa meita Ludvika Karolīna (1667–1695) savus īpašumus pārvaldīja no Kēnigsbergas. 1704. gada augustā — septembrī Biržu pili aplenca un bombardēja Zviedrijas armija Ādama Ludviga Lēvenhaupta vadībā.Mārīte Jakovļeva. KARADARBĪBA KURZEMES HERCOGISTĒ UN LIETUVAS PIEROBEŽĀ (1703. gada vasara – 1705. gads) Latvijas Vēstures Institūta Žurnāls, 2009, Nr 3 
1731. gadā nopostītā Biržu pils un pavieta pārgāja Radvilu Ņasvižas atzara īpašumā. 1729. gadā kāds dominikāņu mūks nodedzināja reformātu baznīcu Nemunēles Radvilišķos un Papilē. 1736. gadā Polijas-Lietuvas Seims reformātiem aizliedza dzīvot Radvilu pārvaldītajā Biržu pavalstī. Savukārt 1744. gadā Viļņas diecēzes sinode liedza reformātiem mācīt katoļu bērnus skolās un laulības starp katoļiem un reformātiem.

1811. gadā Dominiks Jeronīms Radvils visus Biržu majorāta īpašumus pārdeva grāfam Nikolajam Tiškevičam.

 Atsauces 

Kategorija:Radvilu dzimta
Kategorija:Lietuvas vēsture