Nikolajs Rumjancevs

Nikolajs Rumjancevs (, 1754—1826) bija Krievijas Impērijas valstsvīrs, diplomāts, mecenāts un pēdējais Krievijas Impērijas kanclers (1809—1826). Napoleona karu laikā pēc Tilzītes miera līguma noslēɡšanas viņš atbalstīja kontinentālo blokādi pret Lielbritāniju, veicināja tirdzniecības attīstību un Krievijas ostu modernizāciju. 

 Dzīvesgājums 
Dzimis 1754. gadā Pēterburgā ģenerālfeldmaršala Pjotra Rumjanceva ģimenē. Ieɡuvis izcilu privātu izglītību, viņš jau agrā jaunībā iesaistījās diplomātiskajā dienestā — strādāja Vīnē, Berlīnē un Londonā. Napoleona karu laikā 1807. gadā viņš kļuva par Krievijas Impērijas ārlietu ministru, bet 1809. gadā — par Krievijas Impērijas kancleru. Viņa politiskā darbība galvenokārt bija saistīta ar ārpolitiku un ekonomiskajām reformām. 

Liela Rumjanceva dzīves daļa bija veltīta zinātnei un kultūrai. Viņš kolekcionēja manuskriptus, senlietas, kartes un grāmatas, veidojot vienu no ievērojamākajām impērijas bibliotēkām. Vēlāk viņa kolekcija kļuva par pamatu Rumjanceva muzejam Maskavā — vienam no pirmajiem publiskajiem muzejiem Krievijā.

Miris 1826. gadā Pēterburgā pēc ilgas slimības.

 Ārējās saites 

 Krievu biogrāfijas datubāze
 Rumjanceva muzeja materiāli

Kategorija:Krievijas Impērija
Kategorija:Krievijas diplomāti
Kategorija:Krievijas politiķi
Kategorija:1754. gadā dzimušie
Kategorija:1826. gadā mirušie
Kategorija:Mecenāti
Kategorija:Sanktpēterburgā mirušie