Vandaļu un alānu karaliste

Vandaļu un alānu karaliste bija barbaru izcelsmes valsts, kuru Ziemeļāfrikā izveidoja ģermāņu tauta vandaļi un irāņu izcelsmes alāni 5. gadsimta sākumā. Karaliste pastāvēja vairāk nekā simts gadus, līdz to 534. gadā iznīcināja Austrumromas impērija Vandaļu kara laikā.

Lai gan Vandaļu un alānu karaliste pastāvēja nedaudz vairāk par gadsimtu, tā būtiski ietekmēja vēlās Romas impērijas un agrīnās Bizantijas vēsturi. Vārds “vandalisms” cēlies no šīs tautas nosaukuma un kļuvis par simbolu postīšanai, īpaši pēc Romas izlaupīšanas 455. gadā.

 Vēsture 
Vandaļi un alāni, kas sākotnēji dzīvoja Centrāleiropā, migrēja caur Galliju un Ibēriju, līdz 429. gadā viņu valdnieks Geizerihs pārcēla viņus pāri Gibraltāra šaurumam uz Ziemeļāfriku. Tur viņi ieņēma lielas teritorijas Romas provincēs Numīdija un Mauretānija.

439. gadā Geizerihs ieņēma Kartāgu, padarot to par karalistes galvaspilsētu. Šis notikums tiek uzskatīts par oficiālu karalistes dibināšanas brīdi. Tās teritorijā ietilpa mūsdienu Tunisija, Alžīrija un daļa Lībijas, kā arī Sardīnija, Korsika, Baleāru Salas un daļēji Sicīlija.

Vandaļi bija ariāņi, kamēr lielākā daļa vietējo iedzīvotāju bija ortodokso ticīgie. Tas izraisīja reliģiskus konfliktus un kristiešu vajāšanu.

6. gadsimta sākumā karaliste kļuva vāja iekšēju nesaskaņu un ārēju draudu dēļ. 533. gadā Bizantijas imperators Justiniāns I sāka militāru kampaņu pret vandaļiem. Feldmaršals Belizars sakāva vandaļu spēkus Trikameronas kaujā, un 534. gadā karaliste beidza pastāvēt.

 Teritorija 
Karalistes sastāvā bija:

 Ziemeļāfrikas piekraste (galvenokārt Tunisija)
 Daļēji Alžīrija un Lībija
 Vidusjūras salas: Sardīnija, Korsika, Baleāru Salas, daļēji Sicīlija

 Karalistes valdnieki 
 Geizerihs (428–477) — karalistes dibinātājs
 Huneriks (477–484)
 Guntamunds (484–496)
 Trazamunds (496–523)
 Gelimers (530–534) — pēdējais karalis, kuru sagūstīja Belizars

 Ārējās saites 

Kategorija:Āfrikas vēsture
Kategorija:Bijušās valstis Āfrikā
Kategorija:Bijušās valstis Eiropā