Daila Šēnberga

Daila Šēnberga (dzimusi ) ir latviešu pilsētbūvniecības arhitekte un pilsētbūvniecības zinātniece, Rīgas aglomerācijas ģenerālplāna autore.

 Izglītība un zinātne 
Dzimusi 1952. gada 1. novembrī kā Daila Drēziņa Rīgas ebreju slimnīcā, Latgales ielā 122/128 Rīgā. Mācījusies Rīgas 49. vidusskolā, tad Rīgas Celtniecības tehnikumā, kuru ar izcilību beigusi 1972. gadā«Literatūra un Māksla», Nr. 26, 1972, 1. jūlijs, 14. lpp.. Studējusi Arvīda Pelšes Rīgas Politehniskā institūta Arhitektūras fakultātē, kuru pabeigusi ar izcilību 1978. gadā1978 — «Rīgas arhitektūra skolā diplomētie arhitekti», Latvijas arhitektūras meistari, red. O. Buka et al. Rīga: Zvaigzne ABC, 157. lpp. kā arhitekte-pilsētbūvniece. Diplomdarbu kā īpašu atzīmējis Andrejs Holcmanis.Holcmanis, Andrejs. «Stabils sniegums», «Literatūra un Māksla», Nr. 20, 1978, 19. maijs, 8. lpp..

No 1979. gada līdz 1982. gadam dzīvoja Maskavā, studējot Maskavas Arhitektūras institūta aspirantūrā pilsētbūvniecībā un veicot zinātnisko darbu, kā arī veidojot pētījumu 1983. gada Krievijas PFSR Arhitektu savienības zinātniskajai konferencei par lielpilsētu rekreāciju.Šēnberga, Daila. «Atpūta lielas pilsētas tuvumā», Padomju Jaunatne, Nr. 108, 1983, 5. jūnijs, 4. lpp. No 1994. gada līdz 1996. gada dzīvoja Holandē, kur absolvējusi studijas Nīderlandes Karalistes Erasma universitātes Roterdamā Pilsētbūvniecības un mājokļa studiju institūtāDaila Šēnberga, Centrālā vēlēšanu komisija kā pilsētprojektētāja. 1996. gadā praktizējusies Somijā SIA «IMINK» radošajā komandējumā. Atgriežoties no Holandes 1996. gadā kļuvusi par Latvijas Valsts celtniecības zinātniskās pētniecības un eksperimentālās tehnoloģijas institūta vadošo pētnieci un Mājokļa laboratorijas vadītāju, veidojot ANO Cilvēkapmetņu programmas (Habitat) konferences 1996. gadā Stambulā, Turcijā projektus.

 Radošā darbība un darbs 
Pēc arhitekta kvalifikācijas iegūšanas gandrīz visu mūžu darba vieta bija institūts «Pilsētprojekts» (1977—2010), kurā uzsāka darbu kā vecākā arhitekte.

Nozīmīgs pavērsiens darbā bija saskarsme institūtā ar arhitektu Gunāru Lūsi-Grīnbergu, kurš ieinteresēja Šēnbergu par pilsētbūvniecību. Lūsis-Grīnbergs ir vairāk nekā 30 Latvijas mazpilsētu ģenerālplānu un to vēsturisko centru detālplānojumu autors, un līdz 1993. gadam Šēnberga strādāja Lūša-Grīnberga darbnīcā. Laikā no 1978. gada līdz 1981. gadam Rīgas ģenerālajam plānojumam izstrādāja aglomerācijas plānu, kurš apstiprināts 1983. gadā. Izstrādāja arī Latvijas apdzīvoto vietu sistēmas Rīgas grupas plānojuma shēmu (līdzautori Silvis Grīnbergs, Jānis Lejnieks), kurā ietverta teritorija 40 km ap galvaspilsētu."Rīgas ģenerālplāns", Enciklopēdija RĪGA, galv. red. P. Jērāns. Rīga: Galvenā enciklpēdiju redakcija, 1988, 588. lpp. 20. gadsimta septiņdesmito gadu beigās radīja arī Latvijā pirmās 18 stāvu dzīvojamās ēkas projektu, ko izstrādāja, izmantojot franču tehnoloģiju (1980, arhitekti arī L. Plakane, O. Upaciere, R. Bērziņa, G. Akopja, M. Krogzeme, inženieri A. Krisina, A. Lauberts, A. Valdats, V. Miesnieks)Krastiņš, Jānis, Strautmanis, Ivars, Dripe, Jānis. Latvijas Arhitektūra no senatnes līdz mūsdienām. Rīga: Baltika. 227., 228.lpp.Bremša, Laila et al. Latvijas mākslas vēsture. Rīga: Pētergailis, 363.-364. lpp.. 1986. un 1987. gadā pētīja etnogrāfisko arhitektūru Etnogrāfiskā brīvdabas muzeja filiālē Vecpiebalgas «Vecvēveros». 1988. gadā pirmā pētījusi veloceliņu attīstības iespējas Latvijā. No 1996. gada līdz 2000. gadam bijusi arhitekte sabiedrībā ar ierobežotu atbildību «Būvzinis», ko dibinājis viņas tēvs Ilmārs Reinholds Drēziņš.

1997. gadā kļuvusi par akciju sabiedrības «Pilsētprojekts» direktori un valdes priekšsēdētāju, Teritoriālplānošanas nodaļas vadītāju, bet no 1997. gada līdz 2007. gadam arī «Latvijas Projektēšanas sabiedrības» valdes locekle. 1998. gadā vienlaikus strādājusi Latvijas Ekonomiskās analīzes institūtā, 1997. gadā īslaicīgi strādājusi arī valsts dienestā Vides aizsardzības un reģionālās attīstības ministrijas Būvniecības departamentā ar ilgstpējīga mājokļa attīstības zinātnisko projektu.

2025. gadā Šēnberga bija Latvijas pilsētu celtniecības projektēšanas institūta valdes priekšsēdētāja, pilsētbūvniece un sertificēta arhitekte,Daila Šēnberga, Centrālā vēlēšanu komisija akciju sabiedrības «Komunālprojekts» akcionāre.

 Sabiedriskais darbs 

Kopš 1975. gada Šēnberga ir Latvijas Arhitektu savienības biedre. Latvijas Būvinženieru savienības biedre. 20. gadsimta astoņdesmitajos gados darbojusies mākslā ("D. Šēnberga, H. Lediņš. "Dr. Enesera binoklāro deju kursi"", "Mūsu "performance", Nebijušu sajūtu restraurācijas darbnīca, H. Lediņš, J. Boiko, I. Žodžiks, D. Šēnberga, A. SparānsBorgs, Jānis. "Rietumberlīne — II. Izstāde", «Māksla (žurnāls)», Nr. 1, 1989, 9.-10. lpp.). Šēnberga bijusi Latvijas teritoriālplānotāju asociācijas valdes locekle un valdes priekšsēdētāja, 2025. gadā bija arī kā valdes locekle Carnikavas aizsardzības un attīstības biedrībā un Drēziņu biedrībā.Daila Šēnberga, Uzņēmumu reģistrs

 Politiskā darbība 
Darbojusies Latvijas Tautas frontē institūtā «Pilsētprojekts». Partijas "Vienotība" biedre kopš 2010. gada, kandidējusi 2025. gada Rīgas valstspilsētas domes vēlēšanās, bet nav ievēlēta.

 Ģimene 

Arhitektes tēvs bija projektētājs Ilmārs Reinholds Drēziņš, viņas vectēva tēvs bija tālbraucējs kapteinis Jānis Drēziņš. 1978. gadā apprecējusies ar kursabiedru, arhitektu-pilsētbūvnieku, Rīgas ģenerālplāna 1980.-2005. līdzautoru Andri Šēnbergu. Šēnberga visu mūžu, izņemot studiju periodu, dzīvojusi Rīgā, kur mituši viņas priekšteči desmit paaudzēs.

 Atsauces 

Kategorija:1952. gadā dzimušie
Kategorija:Rīgā dzimušie
Kategorija:Latvijas arhitekti