Benedikts IV

Benedikts IV (; dzimis ap 840. gadu; miris ) bija Romas pāvests un Pāvesta valsts valdnieks agrīno viduslaiku politiski nestabilajā periodā, kas bieži tiek dēvēts par “tumšo gadsimtu”. Viņš Romas Baznīcu vadīja no 900. gada 1. februāra līdz savai nāvei 903. gadā — laikā, kad pāvestus būtiski ietekmēja Romas aristokrātu dzimtu (Amorras dzimtas un citu vietējo feodāļu) cīņas par varu, kā arī vispārējā krīze Apenīnu pussalā pēc Karolingu impērijas sabrukuma. Benedikts IV, dzimis Romā un ordinēts par priesteri pāvesta Formoza pontifikāta laikā, nonāca pāvesta amatā apstākļos, kurus sarežģīja iepriekšējo pāvestu strīdīgā iecelšana un “Formoza lietas” radītais haoss.

Viņa pontifikātu iezīmēja centieni stabilizēt pāvesta institūciju, uzturēt autoritāti Romā un Pāvesta valstī, kā arī risināt iekšējos Baznīcas strīdus, kas bija saasinājušies pēc tā sauktās pornokrātijas laikmeta aizsākumiem. Benediktam IV nācās manevrēt starp dažādām politiskajām grupām Rietumeiropā, tostarp Itālijas un franku valdnieku konfliktos. Viņš 901. gadā Provansas karali Ludviķi III Aklo kronēja par Romas–vācu imperatoru, īslaicīgi nostiprinot pāvesta saikni ar imperiālo varu. Lai arī viņa valdīšana bija īsa, Benedikts IV tiek uzskatīts par vienu no pāvestiem, kas sarežģītākajā agrīno viduslaiku posmā centās saglabāt institucionālo nepārtrauktību un pāvesta varas stabilitāti gan Romā, gan ārpus tās.

 Ārējās saites 

Kategorija:840. gados dzimušie
Kategorija:903. gadā mirušie
Kategorija:Romas pāvesti