Juzefs Jagmins

Juzefs Jagmins (, 1810—1877) bija poļu virsnieks, 1830. gada novembra sacelšanās un 1863. gada janvāra sacelšanās dalībnieks, poļu leģiona Turcijā organizators.

 Dzīvesgājums
Jagmins piedalījās poļu sacelšanās laikā Lietuvā ģenerāļa Henrika Dembiņska vadībā, pēc tam cīnījās Varšavā. Pēc sacelšanās sakāves emigrēja uz Franciju.

1848. gada augustā kā daļa no Visocka poļu leģiona Ungārijas armijā viņš piedalījās ungāru sacelšanās laikā, tostarp kaujās pie Šolnokas un Hatvanas. Par nopelniem tika apbalvots ar ungāru sacelšanās III šķiras militāro ordeni.

Pēc sacelšanās sakāves 1849. gada augustā Jagmins nokļuva Osmaņu impērijā, kur dzīvoja Konstantinopolē. Krimas kara laikā (1853—1856) viņš kā majors dienēja poļu pulkā "Sultāna kazaki", kuru vadīja ģenerālis Vladislavs Zamoiskis, karoja pret Krieviju. Pēc kara viņš atgriezās Francijā.

1863. gadā Jagmins piedalījās poļu sacelšanās laikā kā nodaļas komandieris Ļubļinas reģionā. Lai nokļūtu Polijā, pievienojās Zigmunta Miļkovska vienībai un kopā ar viņu cīnījās pret rumāņiem, kuri neļāva vienībai šķērsot savu teritoriju. Pēc sacelšanās sakāves viņš atkal devās uz Turciju.

Krievu–turku kara laikā 1877. gadā Jagmins izveidoja un komandēja Poļu leģionu (ap 65 cilvēku), kas darbojās Osmaņu armijas sastāvā.

Gājis bojā no ievainojumiem, kurus guva Eskihisāras kaujā (mūsdienu Stara Zagora) Bulgārijā.

 Ārējās saites 

Kategorija:Polijas vēsture