Ortoepija

Ortoepija (no  — ‘pareiza izruna’, no  — ‘pareizs’ un  — ‘vārds, runa’) jeb pareizruna ir valodniecības nozare, kas pēta un normē izrunu literārajā valodā. Ortoēpija nosaka pareizas skaņu, zilbju, uzsvara un intonācijas lietošanas normas mutvārdu runā.

Ortoēpijas galvenais uzdevums ir nodrošināt vienotu un vispārpieņemtu izrunas standartu, kas veicina savstarpēju sapratni un valodas kultūru. Tā analizē skaņu pārmaiņas runas plūdumā, līdzskaņu un patskaņu izrunas variantus, uzsvara izvietojumu un vārdu formu izrunas īpatnības.

Izšķir vispārīgo un konkrētas valodas ortoēpiju. Vispārīgā ortoēpija pēta izrunas normēšanas principus dažādās valodās, savukārt konkrētas valodas ortoēpija (piemēram, latviešu valodas ortoēpija) koncentrējas uz noteiktas literārās valodas izrunas normām.

Latviešu valodniecībā ortoēpija ir cieši saistīta ar fonētiku un fonoloģiju, kā arī ar akcentoloģiju un ortogrāfiju. Ortoēpijas normas ir īpaši nozīmīgas izglītībā, plašsaziņas līdzekļos, teātrī un publiskajā runā.

 Atsauces 

 Ārējās saites 

Kategorija:Valodniecība
Kategorija:Fonētika
Kategorija:Valodas kultūra