Otto Simonsons

Otto Jākobs Simonsons (; dzimis , miris ) bija vācu arhitekts, kas zināms ar savu ieguldījumu sabiedriskajā arhitektūrā Vācijā, Krievijā un Gruzijā.

Gotfrīda Zempera audzēknis, Simonsons studēja Drēzdenes Karaliskajā mākslas akadēmijā. 1853.—1854. gadā viņš Leipcigā uzcēla Lielo kopienas sinagogu. Nākamajā gadā viņš devās uz Sanktpēterburgu, kur uzņēmās vairākus projektus, tostarp Šuvalovu pils (kopš 2013. gada Faberžē muzejs) ēdamzāles pārbūvi neogotikas koka arhitektūras stilā. Dzīvojot Sanktpēterburgā, viņš apprecējās ar latvieti Mariju Lazāriju (1840—1898).

1856. gadā Krievijas gubernators uzaicināja Simonsonu uz Tiflisu (mūsdienu Tbilisi), kur 1858. gadā viņu iecēla par ģenerālarhitektu. Viņa ievērojamie darbi Tiflisā ir vicekaraļa pils paplašināšanu un klasiskās sporta zāles celtniecību. Sadarbībā ar vācu ainavu arhitektu Heinrihu Šareru viņš projektēja Aleksandra dārzu, mūsdienās 9. aprīļa parks.

Simonsonu uzņēma Sanktpēterburgas Ķeizariskajā Mākslas akadēmijā kā arhitektūras akadēmiķi. Īstenais valsts padomnieks. 1904. gadā viņš pārcēlās uz Rīgu, lai atbalstītu savu par atraitni palikušo meitu Olgu (1862—1918). Šajā laikā viņš ceļoja uz Ēģipti, Grieķiju un Itāliju, lai pētītu reģionālos arhitektūras stilus.

 Atsauces 

 Literatūra 


Kategorija:1829. gadā dzimušie
Kategorija:1914. gadā mirušie
Kategorija:Vācijas arhitekti