Ūdens ipomeja

Ūdens ipomeja (Ipomoea aquatica) ir tropu un subtropu ūdens lakstaugs no tīteņu dzimtas (Convolvulaceae). Suga var būt viengadīga vai daudzgadīga atkarībā no augšanas apstākļiem. Augam raksturīgi garie, dobie, ložņājošie vai peldošie stublāji, kas viegli iesakņojas, šaura līdz lancetiska vai nedaudz bultveida lapas un piltuvveida ziedi, parasti balti vai gaiši violeti. Šīs morfoloģiskās īpašības nodrošina augstu pielāgošanās spēju augšanai lēni tekošos vai stāvošos ūdeņos, applūdušās vietās, rīsu laukos, kanālos, dīķos un mitrās augsnēs, bieži veidojot blīvus saaugumus uz ūdens virsmas vai seklā dūņainā substrātā. Ūdens ipomeja ir plaši izplatīta tropu un subtropu reģionos, īpaši Dienvidāzijā, Dienvidaustrumāzijā un Austrumāzijā, kā arī sastopama vai kultivēta Āfrikā un Okeānijā. Cilvēku saimnieciskā darbība, tostarp apzināta ieviešana dārzeņu audzēšanai, ir veicinājusi sugas izplatību ārpus dabiskā areāla. Vairākos reģionos tā tiek uzskatīta par potenciāli invazīvu, jo spēj aizsprostot ūdensteces, nomākt vietējos ūdensaugus un mainīt ekosistēmu struktūru.

Cilvēku uzturā ūdens ipomeja ir nozīmīgs lapu dārzenis, plaši lietots Āzijas virtuvēs (svaigs, apcepts, zupās un sautējumos). Tas ir bagāts ar C vitamīnu, karotinoīdiem (A provitamīnu), minerālvielām un šķiedrvielām. Augs pazīstams ar daudziem nosaukumiem, piemēram, ūdens spināts, kangkonga vai kangkunga, rau muona, ončoja, phakbunga un citi, kas atspoguļo tā kulināro nozīmi un saistību ar ūdens biotopiem. Ekosistēmās ūdens ipomeja darbojas kā ātraudzīgs primārais producents, piedalās barības vielu apritē un var nodrošināt barību un patvērumu ūdens bezmugurkaulniekiem, zivīm un putniem. Vienlaikus pārmērīga savairošanās var samazināt ūdens skābekļa saturu un nomākt citu makroveģetāciju. Praktiskā izmantošanā jāņem vērā arī riski, kas saistīti ar audzēšanu vai vākšanu piesārņotos ūdeņos, jo augs var uzkrāt smagos metālus vai kalpot par parazītu starpsaimnieku.

 Ārējās saites 

Kategorija:Tīteņu dzimta