Džeimss Bruks

Džeimss Bruks (, dzimis  Britu Indijā, miris  Anglijā) bija britu karavīrs un piedzīvojumu meklētājs, kurš Borneo nodibināja Saravakas karalisti. Viņš valdīja kā pirmais Saravakas baltais radža no 1841. gada līdz savai nāvei 1868. gadā.

Bruks piedzima un uzauga Indijā Britu Austrumindijas kompānijas valdīšanas laikā. Pēc dažiem izglītības gadiem Anglijā viņš dienēja Bengālijas armijā, tika ievainots un atkāpās no dienesta. Pēc tam viņš iegādājās kuģi un devās uz Malajas arhipelāgu, kur pateicībā par palīdzību sacelšanās apspiešanā Brunejas sultāns viņu apbalvoja ar Saravakas gubernatora amatu. Pēc tam viņš enerģiski apspieda pirātismu reģionā un sekojošajos nemieros atjaunoja sultānu tronī, par ko Bruks tika iecelts par Saravakas radžu. Viņš valdīja līdz savai nāvei.

Brukam netrūka arī nelabvēļu. Viņš tika kritizēts Lielbritānijas parlamentā un oficiāli izmeklēts Singapūrā par viņa pirātisma apkarošanas pasākumiem. Tomēr Londonā viņš tika godināts un cildināts par savu darbību Dienvidaustrumāzijā. Dabaszinātnieks Alfrēds Rasels Voless bija viens no daudzajiem Bruka viesiem, kura publicētie darbi atspoguļoja Bruka viesmīlību un sasniegumus.

 Bērnība un jaunība 
Bruks piedzima Bandelā, netālu no Kalkutas, Bengālijā, bet tika kristīts Sekrolā, Benaresas priekšpilsētā. Viņa tēvs Tomass Bruks bija angļu tiesnesis Apelācijas tiesā Bareili, Britu Indijā. Viņa māte Anna Marija piedzima Hārtfordšīrā un bija skotu pulkveža Viljama Stjuarta, 9. Blentairas lorda, un viņa mīļākās Hariotas Tīzdeilas meita.

Bruks dzīvoja Indijā, līdz 12 gadu vecumā tika nosūtīts uz Angliju īslaicīgai izglītībai Noridžas skolā, no kuras viņš aizbēga. Pēc tam viņš saņēma mājmācību Bātā, pirms 1819. gadā atgriezās Indijā dienestam virskareivja pakāpē Britu Austrumindijas kompānijas Bengālijas armijā. Viņš piedalījās kaujās Asamā Pirmā angļu-birmiešu kara laikā, līdz 1825. gadā tika smagi ievainots un nosūtīts uz Angliju atveseļoties. 1830. gadā viņš atgriezās Madrasā, bet bija par vēlu, lai atgrieztos savā vienībā, un atkāpās no dienesta. Viņš palika uz kuģa Castle Huntley, ar kuru bija devies ceļā, un atgriezās mājās caur Ķīnu.Jacob, Gertrude L. (1876). The Raja of Sarawak: An Account of Sir James Brooke, given chiefly through Letters and Journals, in Two Volumes, Vol. I

 Saravaka 
Bruks mēģināja tirgoties Tālajos Austrumos, taču pasākums nebija veiksmīgs. 1835. gadā viņš mantoja  mārciņu (ap 3 miljoni mārciņu mūsdienās), ko viņš izmantoja kā kapitālu, lai iegādātos 142 tonnu šoneri Royalist. 1838. gadā viņš devās uz Borneo un augustā ieradās Kučingā, kur tobrīd brieda sacelšanās pret Brunejas sultānu. Saravakā viņš satika sultāna tēvoci Pengiranu Muda Hašimu, kuram viņš sniedza palīdzību sacelšanās apspiešanā, iegūstot Brunejas sultāna Omara Ali Saifudina II pateicību; viņš 1841. gadā piedāvāja Brukam Saravakas gubernatora amatu apmaiņā pret viņa palīdzību.

Brūkam kā Saravakas radžam izdevās apspiest plaši izplatīto pirātismu reģionā. Tomēr daži malajiešu dižciltīgie Brunejā, neapmierināti ar Bruka pasākumiem pret pirātismu, noorganizēja Muda Hašima un viņa sekotāju slepkavību. Brūks ar Lielbritānijas Ķīnas eskadras palīdzību ieņēma Bruneju un atjaunoja tās sultāna varu tronī.

1842. gadā sultāns nodeva pilnīgu Saravakas suverenitāti Brukam, kuram 1841. gada 24. septembrī tika piešķirts Saravakas radžas tituls, lai gan oficiālā deklarācija tika sniegta tikai 1842. gada 18. augustā. Bruka brālēns Artūrs Čičesters Krukšenks (Arthur Chichester Crookshank, 1825–1891) pievienojās viņa dienestam 1843. gada 1. martā un tika iecelts par miertiesnesi.

 Labuanas cesija Lielbritānijai 
1844. gadā Bruks uzsāka pirātu apkarošanas operācijas pie Sumatras ziemeļaustrumu krasta ar Karaliskās flotes un Austrumindijas kompānijas kuģiem. 12. februārī kaujā pie Murdu viņš sadursmes laikā guva šāviena brūci labajā rokā un šķēpa brūci uzacī. Vēlāk, 1844. gadā, sultāns piedāvāja atdot Labuanas salu britiem, taču nosacījumi toreiz netika apspriesti. 1846. gada novembrī kapteinim Rodnijam Mandijam tika pavēlēts panākt Labuanas cesiju. Mandijs vienojās par cesiju 1846. gada 18. decembrī un ieņēma Labuanu 1846. gada 24. decembrī. 1848. gadā Džeimss Bruks tika iecelts par Labuanas gubernatoru un virspavēlnieku.

 Valdīšana Saravakā 
Valdīšanas laikā Bruks sāka nostiprināt savu varu pār Saravaku: reformējot administrāciju, kodificējot likumus un apkarojot pirātismu, kas izrādījās pastāvīga problēma visā viņa valdīšanas laikā. Bruks 1847. gadā uz laiku atgriezās Anglijā, kur viņam tika piešķirta Londonas pilsētas goda pilsoņa tituls (Freedom of the City), viņš tika iecelts par Lielbritānijas ģenerālkonsulu Borneo, kā arī saņēma Pirts ordeņa bruņinieku komandiera titulu.

Bruks samierināja vietējās tautas, tostarp dajakus, kā arī apspieda galvu medības un pirātismu. Viņa karaspēkā bija daudz dajaku.

1851. gadā Bruks tika apsūdzēts pārmērīga spēka pielietošanā pret vietējiem iedzīvotājiem, aizbildinoties ar pirātisma apkarošanas operācijām, kā rezultātā 1854. gadā Singapūrā tika iecelta izmeklēšanas komisija. Pēc izmeklēšanas komisija apsūdzības noraidīja.

1853. gada aprīlī, atstājot Angliju, Brūks rakstīja Alfrēdam Raselam Vollesam, "lai apliecinātu, ka ļoti priecātos viņu redzēt Saravakā". Šis uzaicinājums palīdzēja Vollesam izlemt par Malajas arhipelāgu savai nākamajai ekspedīcijai. Ekspedīcija ilga astoņus gadus un nostiprināja Vollesa statusu kā viena no tā laika ievērojamākajiem Viktorijas laikmeta intelektuāļiem un dabaszinātniekiem. Kad Volless 1854. gada septembrī ieradās Singapūrā, viņš atrada Radžu Bruku "negribīgi gatavojoties sniegt liecības īpašajai komisijai, kas tika izveidota, lai izmeklētu viņa pretrunīgi vērtētās pirātisma apkarošanas darbības".

Savas valdīšanas laikā Bruks 1857. gadā apspieda Liu Šaņbana sacelšanos un spēja novērst draudus no Saravakas karotājiem, piemēram, Šarifa Masahora un Rentapa.

 Personīgā dzīve 
Bruku ietekmēja iepriekšējo britu piedzīvojumu meklētāju panākumi un Britu Austrumindijas kompānijas varoņdarbi. Viņa rīcība Saravakā bija vērsta uz personīgās bagātības palielināšanu un nodrošināšanu, Britu impērijas paplašināšanu un cīņu pret pirātismu un verdzību. Viņa paša un viņa pēcteču spējas nodrošināja Saravakai modernu infrastruktūru un vairoja gan slavu, gan neslavu. Sultāna iecelšana par radžu un sekojošais bruņinieka tituls liecina gan par viņa viltīgajām sarunu vešanas un politiskajām prasmēm, gan par viņa vēlmi izmantot vardarbīgu spēku, lai apspiestu savus pretiniekus un sasniegtu savus mērķus.

Lai gan Bruks nomira neprecējies, viņš 1858. gadā atzina savai ģimenei dēlu. Ne dēla mātes identitāte, ne viņa dzimšanas datums nav skaidri zināmi. Dēls tika audzināts kā Rūbens Džordžs Vokers (Reuben George Walker) Frānsisas Vokeres mājsaimniecībā Braitonā (dzimis ap 1836. gadu). Līdz 1858. gadam viņš apzinājās savu saistību ar Bruku, un līdz 1871. gadam tautas skaitīšanas datos viņš bija reģistrēts kā "Džordžs Bruks", 40 gadus vecs, Plamtrī pagastā, Notingemšīrā, dzimšanas vietā — Saravaka, Borneo.

Rūbens 1862. gada 10. jūlijā apprecējās ar Martu Elizabeti Moubreju, un viņiem bija septiņi bērni, no kuriem trīs pārdzīvoja zīdaiņa vecumā. Vecākais bērns tika nosaukts par Džeimsu. Džordžs gāja bojā, ceļojot uz Austrāliju, British Admiral katastrofā 1874. gada 23. maijā. Piemiņas zīme šim notikumam, kurā norādīts dzimšanas datums 1834. gads, atrodas Plamtrī baznīcas dārzā.

1915. gada 19. jūlija vēstulē Ārlietu ministrijai Brunejas un Labuanas pagaidu rezidents no 1913. gada novembra līdz 1915. gada janvārim Frānsiss Viljams Duglass (1874–1953), norādīja, ka no pengirana Anaka Hašima dzirdējis, ka Bruks ir bijis precējies ar viņa tanti Pengiranu Fatimu, pengirana Anaka Abdulas Kadira meitu un arī 21. Brunejas sultāna Muhameda Kanzula Alama mazmeitu. Duglass turpināja, sakot, ka ir ticies ar dakteri Ogilviju, kurš viņam pastāstīja, ka 1866. gadā viņš ir ticies ar radžas Bruka meitu. Viņa bija precējusies, bet "acīmredzami viņā ritēja svešzemju asinis".

 Mantinieks, nāve un bēres 
Tā kā Brukam nebija likumīgu bērnu, 1861. gadā viņš oficiāli iecēla savu brāļadēlu, kapteini Džonu Brūku Džonsonu Bruku, par savu pēcteci. Divus gadus vēlāk radža reaģēja uz kritiku, atgriežoties Austrumos. Pēc īsas tikšanās Singapūrā Džons tika gāzts no amata un izraidīts no Saravakas. Džeimss Bruks pastiprināja apsūdzības pret Džonu par nodevību un vēlāk par savu pēcteci iecēla Džona jaunāko brāli Čārlzu Antoniju Džonsonu Bruku.

1868. gada 11. jūnijā Bruks, pēdējo desmit gadu laikā pārcietis trīs insultus, nomira Burratorā, Dartmūrā, Devonā, un tika apglabāts Svētā Leonarda baznīcas kapsētā Šīpstorā.

 Mantojums 
 Bruka vārdā nosauktās sugas 
Dažas Kalimantānas augu sugas tika nosauktas par godu Brukam:

 Rhododendron brookeanum, ziedošs augs, ko nosauca Hjū Lovs un Džons Lindlijs, tagad iekļauts Rhododendron javanicum
 Nepenthes rajah, krūkaugs, ko nosauca Džozefs Daltons Hukers

kukaiņi:

 Radžas Bruka putnspārns (Trogonoptera brookiana), tauriņš, ko nosauca Alfrēds Volless
 Radžas Bruka briežvabole (Lucanus brookeanus), savācis Alfrēds Volless

trīs rāpuļu sugas:

 Bruka mājas gekons, Hemidactylus brookii
 Bruka jūrasčūska, Hydrophis brookii
 Bruka ķīļscinks, Tropidophorus brookei

gliemezis:

 Bertia (Ryssota) Brookei (Adams & Reeve, 1848)

 Bruka vārdā nosauktie vietvārdi 

Bruka vārdā nodēvēta Brukspointa, nozīmīga pašvaldība Palavanas salā Filipīnās. Gan Bruka bāka, gan Bruka osta ir vēsturiski orientieri Bruka ragā, un tiek uzskatīts, ka tos uzcēlis Džeimss Bruks. Mūsdienās erozijas un pastāvīgo plūdmaiņu dēļ ostā joprojām var redzēt tikai dažus akmeņus. Joprojām ir redzamas sākotnējā bākas torņa paliekas, lai gan tagad šajā apgabalā ir jauna bāka.

 Atsauces 

 Ārējās saites 

Kategorija:1803. gadā dzimušie
Kategorija:1868. gadā mirušie
Kategorija:Malaizijas politika
Kategorija:Apvienotās Karalistes cilvēki