113. Staraja Rusas kājnieku pulks

113. Staraja Rusas kājnieku pulks (Старорусский 113-й пехотный полк) bija Aleksandra II militāro reformu laikā 1863. gada 6. aprīlī no Čerņihivas rezerves kājnieku pulka pulka bataljoniem izveidots pulks, kuru augustā nodēvēja par Staraja Rusas kājnieku pulku. Pulka stāžu noteica no 1796. gada, kad bija dibināts agrākais Riļskas kājnieku pulks. 1864. gada 25. martā to nodēvēja par 113. Staraja Rusas kājnieku pulku.
1874. gadā pulka štābu un 3. bataljonu izvietoja Liepājas pilsētā, bet rotu dislokācija bija dažādās Kurzemes apdzīvotajās vietās (Grobiņa, Aizpute, Talsi, Priekule). No 1873. gada pulka vasaras nometne atradās Nometņu laukā pie Zasulauka, 1875. gada jūlijā pulks piedalījās parādē par godu Zviedrijas karaļa Oskara II vizītei Rīgā. Pēc 1880. gada Liepājā izvietojās divi bataljoni, bet pārējie atradās Svētes muižas un Kroņvircavas kazarmās pie Jelgavas. Pēc 1883. gada visu 29. kājnieku divīzijas pulku kopējo vasaras nometni rīkoja pie Kurtenhofas stacijas.
1890. gadā pulka štābu pārcēla uz Šauļiem.История 113-го пехотного Старорусского полка (1796-1896 гг.)
No 1910. līdz 1914. gadam pulka štābs bija dislocēts Karostā.

Pirmā pasaules kara laikā 113. Staraja Rusas pulks 29. kājnieku divīzijas sastāvā piedalījās Austrumprūsijas kaujās un 1915. gada februārī to gandrīz pilnībā iznīcināja Otrās Mazūrijas ezeru kaujas laikā.

 Skatīt arī 
 Pirmā pasaules kara Austrumu fronte

 Atsauces 

Kategorija:Pirmais pasaules karš
Kategorija:Krievijas militārie formējumi