Čarvakas ūdenskrātuve

Čarvakas ūdenskrātuve () ir liela ūdenskrātuve Čirčikas upes augštecē Uzbekistānā, Taškentas vilojatā, apmēram 60 kilometrus uz ziemeļiem no Taškentas. Tā atrodas Tjanšaņa kalnu pakājē un ir daļa no Čirčikas—Ohangaronas hidroenerģētiskās sistēmas.

Ūdenskrātuve tika izveidota, uzceļot Čarvakas dambja kompleksu uz Čirčikas upes. 

 Raksturojums 
Čarvakas ūdenskrātuves platība ir aptuveni 37 km², maksimālais tilpums — 2 km³ (2 miljardi m³). Vidējais dziļums sasniedz ap 70 metriem, bet maksimālais — līdz 168 metriem. Dambja augstums ir 168 metri, bet garums — 800 metri. Ūdenskrātuves līmenis atrodas ap 975 m virs jūras līmeņa.

Tā nodrošina ūdeni apūdeņošanai, hidroenerģijas ražošanai un ūdens apgādei Taškentas reģionam. No ūdenskrātuves iztek Čirčikas upe, kas ir viens no galvenajiem Sirdarjas baseina ūdens avotiem.

 Vēsture 
Čarvakas ūdenskrātuves un hidroelektrostacijas celtniecība sākās 1964. gadā kā daļa no plašā Čirčikas–Ohangaronas hidroenerģētiskā kompleksa būvniecības programmas, kas bija vērsta uz ūdens resursu racionālu izmantošanu un elektrības ražošanas paplašināšanu Uzbekijas PSR teritorijā. Projekta izstrādi vadīja Taškentā bāzētais Sredazgiprovodkhlopok institūts, kas bija atbildīgs arī par citu lielu Vidusāzijas ūdenskrātuvju projektēšanu.

Galvenā būvdarbu fāze ilga no 1964. līdz 1970. gadam. Dambja celtniecībā tika izmantoti vairāk nekā 15 miljoni kubikmetru iežu, un tā ķermenis tika veidots no māla kodola ar grants un akmens pildījumu. Čarvakas dambis, kura augstums ir 168 metri un garums aptuveni 800 metri, tolaik bija lielākais šāda tipa dambis visā Vidusāzijā.

Ūdenskrātuves izveide prasīja vairākus sociāli un ekoloģiski sarežģītus pasākumus — applūda trīs kalnu upju ielejas, kuru satekas vietā tagad plešas rezervuārs. Šo darbu laikā tika pārvietoti vairāki kalnu ciemati, tostarp daļa no Bogustona, Jusufhonas un Nanai iedzīvotājiem. Daudzviet tika veikta arheoloģiskā izpēte, jo šajās teritorijās tika atrastas seno apmetņu un petroglifu liecības.

Čarvakas hidroelektrostacija tika pabeigta un nodota ekspluatācijā 1972. gadā. Tās uzstādītā jauda ir 620 MW, un tā kļuva par galveno hidroenerģijas ražotāju valstī. Kopš ekspluatācijas sākuma tā ir spēlējusi nozīmīgu lomu Taškentas un apkārtējo reģionu energoapgādē, kā arī apūdeņošanas sistēmas regulēšanā lejteces rajonos.

Pēc ūdenskrātuves izveides būtiski mainījās vietējais mikroklimats: vasarās temperatūra kļuva nedaudz mērenāka, bet ziemās — maigāka, un pieauga mitruma līmenis apkārtnē. Tas sekmēja jaunu atpūtas un tūrisma zonu veidošanos.

Kopš 1980. gadiem Čarvakas ūdenskrātuve tiek izmantota ne tikai enerģijas un ūdenssaimniecības vajadzībām, bet arī rekreācijas mērķiem. Šeit attīstījās plašs atpūtas komplekss ar viesnīcām, sanatorijām un ūdenssporta bāzēm. Pēc Uzbekistānas neatkarības atgūšanas 1991. gadā teritorija ieguva valsts nozīmes tūrisma statusu, un Čarvakas “Taškentas jūra” kļuva par vienu no populārākajiem atpūtas galamērķiem valstī.

 Čarvakas hidroelektrostacija 
Čarvakas hidroelektrostacija (Čarvak HES) ir viena no lielākajām Uzbekistānā. Tās jauda ir 620 MW, un tā saražo līdz 2,4 miljardiem kWh elektroenerģijas gadā. HES nodrošina bāzes elektroenerģijas ražošanu un regulē ūdens plūsmu uz lejteci.

Elektrostacija tika uzbūvēta līdz ar dambja kompleksu un oficiāli nodota ekspluatācijā 1972. gadā.

 Tūrisms un nozīme 
Ap ūdenskrātuvi atrodas populāra Čarvaka kūrorta zona, kas iekļauj ciemus Jusufhona, Burčmulla, Bogustona un Nanai. Šeit izveidotas atpūtas bāzes, viesnīcas, pludmales un ūdenssporta centri.

Čarvakas ūdenskrātuve ir viens no iecienītākajiem atpūtas un tūrisma galamērķiem Uzbekistānā. To bieži dēvē par “Taškentas jūru”. Apkārtnē tiek attīstīts kalnu tūrisms, niršana, laivošana un makšķerēšana.

 Atsauces 

Kategorija:Uzbekistānas hidrogrāfija
Kategorija:Ūdenskrātuves
Kategorija:Taškentas vilojats