Gotiskais raksts

Gotiskais raksts ( — 'lauztais raksts') jeb fraktūra (no  — 'lauzums') ir burtu stilu grupa, kas attīstījās viduslaiku Eiropā un bija plaši izplatīta no 12. līdz 17. gadsimtam. Tam raksturīgas lauztas līnijas, vertikāla burtu orientācija un blīvs rakstījuma izskats. Gotiskais raksts radās kā romiešu kvadrātraksta un karolingu minuskula stilistiska pārveide, pielāgota intensīvākai grāmatu un dokumentu rakstīšanai.

Gotiskais raksts atstāja nozīmīgu iespaidu uz Eiropas tipogrāfijas vēsturi. Tas joprojām tiek izmantots mākslinieciskos un simboliskos nolūkos, īpaši heraldikā, logotipos un reliģiskajos izdevumos. Dažos kontekstos tas tiek dēvēts arī par melnrakstu (blackletter).

 Vēsture 
Gotiskais raksts veidojās 12. gadsimtā Rietumeiropā līdz ar gotikas arhitektūras un mākslas uzplaukumu. Sākotnēji to izmantoja klosteru skriptorijos, bet vēlāk arī universitātēs un laicīgajā rakstvedībā. Laika gaitā izveidojās vairāki gotiskā raksta paveidi, tostarp Textura, Rotunda, Schwabacher un Fraktura. Gotiskais raksts sevišķi populārs bija Vācijā un Zviedrijā. raktūra tika uzskatīta par īsti “vācu” rakstu. Savus darbus fraktūrā īespieda Mārtiņš Luters, nostiprinot to kā “vācu raksta” normu. Uz tā pamata 16. gadsimtā iespieddarbos veidojās arī latviešu rakstība, bet rokrakstos tika lietots parastais latīņu alfabēts jeb antīkva ar noapaļotiem burtiem.

Līdz ar renesanses humanisma idejām 15.—16. gadsimtā Eiropā sāka atgriezties pie atīkvas. Tomēr vācu zemēs gotiskais šrifts saglabājās vēl ilgi, un fraktūra kļuva par vācu rakstības standartu līdz pat 20. gadsimta vidum, līdz to 1941. gadā oficiāli aizliedza nacistu valdība, pasludinot par “ebreju rakstu” (Schwabacher Judenlettern) — pēc 1939. gada radās praktiska problēma: fraktūra bija grūti lasāma un saprotama ārpus vāciski runājošām zemēm, tādēļ valdība nolēma pāriet uz antīkvu, lai atvieglotu propagandas izplatīšanu okupētajās teritorijās un ārvalstīs. 1941. gada 3. janvārī Reihskanceleja izdeva slepenu rīkojumu ar nosaukumu “Bekanntmachung über die Beendigung der Verwendung der gotischen Schriftarten” (“Paziņojums par gotisko rakstu lietošanas izbeigšanu”). Rīkojumā bija teikts, ka “tā sauktie Schwabacher raksti” (t. i., fraktūra) “nav vācu raksti, bet ebreju izcelsmes”, tāpēc tos turpmāk aizliegts lietot valsts iestādēs, skolās un iespieddarbos. Nacisti vēlējās saglabāt šķietamu konsekvenci — nevarēja atklāti teikt, ka atsakās no “vācu raksta” praktisku iemeslu dēļ, tāpēc izgudroja “ebreju izcelsmes” leģendu, lai aizliegums izskatītos loģisks viņu antisemītiskajā ideoloģijā. Pēc kara tās lietojums gandrīz pilnībā izzuda, saglabājoties vien dekoratīvā un simboliskā nozīmē — uz alus etiķetēm, laikrakstu logotipos (Die Zeit, Frankfurter Allgemeine Zeitung) un heraldikā.

 Atsauces 

 Ārējās saites 

Kategorija:Rakstības