Vārti

Vārti ir caurstaigājama vai caurbraucama samērā liela aile nožogojumā vai celtnē kopā ar veramu daļu šīs ailes aizdarīšanai. Vārti var novērst vai kontrolēt personu ienākšanu vai iziešanu, kā arī tie var būt tikai dekoratīvi. Vārtu kustīgo daļu vai daļas var uzskatīt par durvīm, jo tās ir fiksētas vienā pusē, atveroties un aizveroties kā viena vārtu eja.

Vārds "vārti" cēlies no darbības vārda ‘vērt’ ("atvērt, aizvērt"), kas cēlies no indoeiropiešu saknes *wer- / wert- ‘vērst, griezt’. Līdzīgi vārds skan arī radniecīgajās valodās: lietuviešu: vártai, un senprūšu: worto.

Vārtiem var būt aizbīdnis, ko var pacelt un nolaist, lai gan atvērtu vārtus, gan novērstu to atvēršanos. Vārtu darbība var būt gan automatizēta, gan manuāla. Lai palielinātu drošību, vārtus mēdz aprīkot ar slēdzenēm.

Lielākus vārtus var izmantot visai celtnei vai kompleksam, piemēram, pilij vai nocietinātai pilsētai. Durvis var uzskatīt arī par vārtiem, ja tās izmanto, lai bloķētu ienākšanu, piemēram vārtu namā.

 Vēsture 
Par mūsdienu vārtu prototipu var uzskatīt akmeni, ko senatnes cilvēks izmantoja, lai aizbloķētu ieeju savās mājās, glābjoties no aukstuma, savvaļas dzīvniekiem un ienaidnieku cilšu sirojumiem. Vēlāk cilvēks sāka būvēt žogus, kuru neatņemama sastāvdaļa kļuva vārti. Tie neizcēlās ar izsmalcinātu izskatu, bet gan bija tīri praktiskas dabas. Sākotnēji vārtus izgatavoja no vispieejamākā un lētākā materiāla — koka. Vēlāk vārtus dekoratīvos nolūkos sāka pārklāt ar dzelzi. Kad dzelzs kļuva pieejamāks un parādījās vieglāki sakausējumi, koka vārtus nomainīja pret uzticamākiem tērauda vārtiem.

Senatnes vārti ļoti atšķīrās no mūsdienu vārtiem. Tie bija vienkārši lielas ieejas tā laika aizsardzības konstrukcijās. Vēlāk izplatīti kļuva arkveida vārti, kas sastāvēja no divām vertikālām akmens kolonnām un tās savienojošas arkas. Šādus vārtus sauca arī par portāliem.

Viduslaikos gandrīz visas pilis ieskāva ūdens grāvis, un nolaižamie vārti, kalpoja kā tilts izejai uz pilsētu. Anglijas viduslaiku pilīs bija sastopami vārtu kompleksi, kas darbojās pēc slūžu principiem, veidojot telpu starp ārējiem un iekšējiem vārtiem, ko norobežoja sānu sienas, kurās pils aizstāvji varēja uzbrukt iebrucējiem.

Kara laikā ieiešana pilsētā caur vārtiem simbolizēja militāru triumfu. No šīs simboliskās rīcības radās tradīcija celt triumfa arkas, kas būtībā ir simboliski vārti.

 Atsauces 

 Ārējās saites 

*