Ptiktodontīdas

Ptiktodontīdas (Ptyctodontida) jeb ptiktodonti ir izmirušu bruņuzivju kārta. Ptiktodontīdas dzīvoja no apakšdevona līdz apakškarbonam. Šī bija specializēta bruņuzivju grupa ar rīvējošām zobu plātnēm. Sklerofāgi. Apaugļošanās, iespējams, bija iekšēja. Bruņuzivju starpā tikai šai grupai novērojams dzimumdimorfisms. Zivis pārsvarā bija neliela izmēra (garums zem 20 cm), taču Ziemeļamerikā netālu no Ņujorkas ir atrastas atsevišķas zobu plātnes 15–20 cm garumā, kas ļauj pieņemt ļoti lielu ptiktodontīdu pastāvēšanu, kas garuma varētu sasniegt līdz 2,5 m.

 Apraksts 
Galvaskauss ir īss, kam priekšējā daļa ir no skrimšļa un nav klāta ar dermālām plātnēm. Galvaskausa vākam ir postpineālā plātne, bet nav rostrālās un nazālās plātnes. Lielās acu orbītas izvietotas dorso-laterāli un no aizmugures norobežotas ar marginālo plātni. Endolimfatisko kanālu ārējo atveru nav. Endokrānijs ir daļēji pārkaulojies. Aukslēju-kvadrātskrimslis izvietots priekšpusē, savienots ar endokrāniju un pārkaulojas trijos apgabalos: autopalatine, quadratum un metapterigoideum. Ptiktodontīdām ir attīstīti rostrālie un lūpu skrimšļi. Žokļos ir pa vienam zobu plātņu pārim (SG un IG) ar spiedošu vai griežami spiedošu darba virsmu. Tās sastāv no ārējā ortodentīna slāņa un iekšējā trabekulārā slāņa, kas pastiprināts ar pleromīnu. Plātnēm ar plakanu darba virsmu var būt attīstīts cauruļveida dentīns. Sānu līnijas kanāli atveras poru rindu vai vagu veidā. Galvaskausa-ķermeņa savienojums ir neliels, labi izteikts bedrītes veidā uz paranukāles plātnes un locītavas izauguma uz priekšējās sānu-muguras plātnes. Ķermeņa bruņa ir īsa, ar vienu priekšējo plātņu rindu. Aizmugurējās rindas nav. Bruņa var būt divu veidu: pirmā - ar labi attīstītu muguras dzelksni (reizēm līdz trim uz medio-dorsale) un spinālām plātnēm (spinālās ptiktodontīdas - Rhynchodus, Rhamphodopsis u.c.), otrā - bez šiem elementiem (nespinālās ptiktodontīdas - Ctenurella, Chelyophorus u,c,). Ptiktodontīdām var būt attīstīti patstāvīgi skapulas un korokoīda pārkaulojumi. Šaurajai krūšu spurai, iespējams, visām ptiktodontīdām bija pa vienai bazālijai. Tām vēl ir sinarkuālija, atsevišķi neirālie un hemālie loki pie astes spuras saplūst gredzenos. Ķermenis ir garš, un šaurs, reizēm klāts ar zvīņām, ar visām spurām, izņemot anālo, un nobeidzas ar nelielu dificerkālu astes spuru. Otrā muguras spura ir gara, ar lielu skaitu radiāliju. Tēviņiem uz vēdera spurām ir attīstīti klasperi ar atbilstošiem āķveidīgiem pārkaulojumiem.Иванов А.О., Черепанов Г.О., Ископаемые низшие позвоночные., Учебное пособие, Издание 2, Санкт-Петербургский государственный университет, Санкт-Петербург, 2007 г., 105-107. lpp.

 Sistemātika 
Ptiktodontīdas lielā mērā ir līdzīgas mūsdienās dzīvojošajām veselgalvēm un daži autori pat pieļauj viņu radniecību, taču, acīmredzot, tas ir divu zivju grupu konverģences rezultāts. Ptiktodontīdu vieta filoģenetiskajās shēmās dažādiem autoriem atšķiras. Daži autori tās nošķir no citām bruņuzivīm kā šauri specializētu grupu. Savukārt, citi tās attiecina tipiskām bruņuzivīm ar labi attīstītu ķermeņa bruņu. Ptiktodontīdu kārtā ir tikai viena dzimta ar apmēram 19 ģintīm:
 † kārta: Ptyctodontida Gross, 1932
 † dzimta: Ptyctodontidae Woodward, 1891
 † ģints: Austroptyctodus Long, 1997
 † ģints: Campbellodus Miles & Young, 1977
 † ģints: Chelyophorus Agassiz, 1844
 † ģints: Ctenurella Ørvig, 1960
 † ģints: Deinodus Hussakof and Bryant 1919
 † ģints: Desmoporella Ørvig, 1971
 † ģints: Eczematolepis Miller, 1892
 † ģints: Goniosteus Gross, 1933
 † ģints: Kimbryanodus Trinajstic et Long 2009
 † ģints: Materpiscis Long et al., 2008
 † ģints: Meeksiella Trinajstic, Long, Ivanov, et Mark-Kurik, 2019
 † ģints: Neruchella Ivanov, 2022
 † ģints: Palaeomylus Woodward, 1891
 † ģints: Paraptyctodus Carter, 1942
 † ģints: Ptyctodopsis Denison 1985
 † ģints: Ptyctodus Pander, 1858
 † ģints: Rhamphodopsis Watson, 1934
 † ģints: Rhynchodus Newberry, 1873
 † ģints: Tollodus Mark-Kurik, 1977

(†) - izmirušu organismu grupa. 

Ptiktodontīdu ģintis laika skalā

 Atsauces 

Kategorija:Bruņuzivis