Zālamanu salu kampaņa

Zālamanu salu kampaņa (, ) bija viena no lielākajām kampaņām Otrā pasaules kara Klusā okeāna karadarbības teātrī.

Kampaņa sākās ar japāņu izsēšanos un plašu Britu Zālamana salu un Bugenvilas teritoriju okupāciju 1942. gada pirmajos sešos mēnešos. Tūlīt pēc okupācijas japāņi sāka masveida jūras un gaisa bāzu būvniecību, lai sagatavotu ofensīvas sagatavošanas vietu Jaungvinejā un izveidotu aizsardzības barjeru savai galvenajai militārajai bāzei Rabaulā, Jaunbritānijā.

Sabiedrotie, aizsargājot savas komunikācijas un apgādes līnijas Klusā okeāna dienvidu daļā, uzsāka pretuzbrukumu Jaungvinejā, izolēja japāņu bāzi Rabaulā un 1942. gada 8. augustā veica pretuzbrukumu japāņiem Zālamanu salās, izsēžoties Gvadalkanālā un blakus esošajās mazākajās salās. Šīs desanta operācijas izraisīja virkni kauju uz sauszemes un jūrā starp pretiniekiem, sākot ar izsēšanos Gvadalkanālā un turpinoties ar virkni sadursmju Zālamanu salu centrālajā un ziemeļu daļā, Jaunajā Džordžijā un tās apkārtnē, kā arī Bugenvilā.

Nogurdināšanas kampaņas laikā kaujas notika uz sauszemes, jūrā un gaisā, un sabiedrotie nogurdināja japāņus, nodarot neatgriezeniskus zaudējumus to militārajā spēkā un ekipējumā. Dažas salas tika atgūtas, lai gan pretestība uz tām turpinājās līdz kara beigām, dažas japāņu pozīcijas tika izolētas un neitralizētas, un karaspēks no turienes tika izvests. Vēlākajos posmos Zālamanu salu kampaņa apvienojās ar Jaungvinejas kampaņu.
 Kopējais fons 
 Stratēģiski operatīvā situācija 
1941. gada 7. decembrī pēc tam, kad sarunas ar Amerikas Savienotajām Valstīm neizdevās par Japānas darbībām Ķīnā un Francijas Indoķīnā, japāņi uzbruka ASV Klusā okeāna flotei Pērlhārborā Havaju salās. Reidā tika bojāti lielākā daļa ASV flotes kaujas kuģu un iezīmēja karastāvokļa sākumu starp abām valstīm. Japāņu Uzbrukums Britu impērijas valdījumiem, kas sākās ar triecienu Honkongai, notika gandrīz vienlaikus ar uzbrukumu Pērlhārborai un iesaistīja konfliktā Lielbritāniju, Austrāliju un Jaunzēlandi. Iestājoties karā, Japānas vadība par saviem galvenajiem mērķiem uzskatīja: neitralizēt Amerikas floti, ieņemt derīgajiem izrakteņiem bagātas teritorijas un organizēt lielas militārās bāzes, lai aizsargātu savu plašo impēriju. Šie mērķi bija skaidri definēti Japānas Apvienotās flotes slepenajā pavēlē Nr. 1, kas datēta ar 1941. gada 1. novembri:

 izraidīt britu un amerikāņu spēkus no Nīderlandes Austrumu Indijas un ieviest pašpietiekamības un ekonomiskās neatkarības politiku.

Kara pirmajos sešos mēnešos Japānas impērija bija sasniegusi savus galvenos stratēģiskos mērķus, ieņemot Filipīnas, Taizemi, Britu Malaju, Singapūru, Nīderlandes Austrumu Indiju, Veikas salu, Jaunbritāniju, Gilberta salas un Guamu. Nākamais japāņu mērķis bija izveidot efektīvu aizsardzības perimetru no Britu Indijas rietumos caur Nīderlandes Austrumindiju dienvidos līdz Dienvidu un Centrālā Klusā okeāna salu bāzēm kā dienvidaustrumu aizsardzības robežu. Japānas armijas un flotes galvenais cietoksnis Klusā okeāna dienvidu daļā bija Rabaula, kas tika ieņemta 1942. gada janvārī. Martā–aprīlī Japānas spēki ieņēma Bugenvilu un sāka lidlauka un jūras bāzes būvniecību Buinā salas dienvidu daļā, kā arī lidlauka būvniecību Bukas salā uz ziemeļiem no Bugenvilas.
 Japānas ofensīva Zālamana salās 
1942. gada aprīlī bija plānota kopīga Japānas armijas un flotes operācija Portmorsbi okupēšanai Jaungvinejā, ar koda nosaukumu "Operācija Mo". Daļa no plāna bija jūras operācija Tulagi salas ieņemšanai Zālamana salu dienvidos. Tādējādi japāņi centās paplašināt savu operāciju dienvidu perimetru un izveidot jaunas militārās bāzes turpmākai virzībai uz priekšu un Nauru, Banabas, Jaunkaledonijas, Fidži un Samoa ieņemšanai, lai nogrieztu kuģošanas ceļus starp Amerikas Savienotajām Valstīm un Austrāliju un galu galā iekarotu vai iznīcinātu Austrāliju kā draudu Japānas pozīcijām Klusā okeāna dienvidu daļā. Japānas flote arī ierosināja iespējamu iebrukumu Austrālijā, taču armija ziņoja par pašreizējo karaspēka trūkumu šādas operācijas veikšanai.

Japānas flote veiksmīgi ieņēma Tulagi, taču viņu iebrukums Portmorsbi tika atcelts pēc sakāves Koraļļu jūras kaujā. Neilgi pēc tam Japānas flote izveidoja nelielus garnizonus Zālamana salu ziemeļu un centrālajā daļā. Mēnesi vēlāk Impērijas apvienotā flote Midvejas kaujā zaudēja 4 aviācijas bāzeskuģus.

Sabiedrotie pretojās draudiem Austrālijas okupācijai, palielinot karaspēka un lidmašīnu skaitu. 1942. gada martā ASV Jūras operāciju vadītājs Ernests Kings atbalstīja virzību no Jaunajām Hebridu salām caur Zālamana salām uz Bismarka salām. Pēc uzvaras Midvejā ģenerālis Daglass Makarturs, kurš pārņēma Sabiedroto spēku vadību Klusā okeāna dienvidrietumos, ierosināja zibenīgu uzbrukumu Rabaulai, nocietinātai Japānas operāciju bāzei. Bet amerikāņu flote uzstāja uz pakāpeniskāku virzību no Jaungvinejas uz Zālamana salu grēdu. Admirālis Kings un Ģenerālštāba priekšnieks ģenerālis Māršals visus šos pretpriekšlikumus pārveidoja trīs posmu kaujas plānā. Pirmais uzdevums bija ieņemt Tulagi salu Zālamana salās. Otrais posms bija ofensīva gar Jaungvinejas piekrasti. Trešais mērķis bija ieņemt Rabaulu.

Plāna pirmā posma īstenošana tika izteikta Apvienoto štābu priekšnieku 1942. gada 2. jūlija direktīvā par operācijas "Sargtornis" (Operation Watchtower) veikšanu, tādējādi uzsākot nākamo kampaņas posmu Zālamana salās.
 Kampaņas gaita 
Sabiedrotie izveidoja apvienotos gaisa spēkus Cactus Air Force, panākot kontroli pār debesīm dienas gaišajā laikā. Japāna atbildēja ar flotes kuģu ātrgaitas nakts apgādes reisiem, ko viņi sauca par "Žurku skrējienu" (un sabiedrotie to sauca par "Tokijas ekspresi"), caur Jaundžordžijas līci. Tur nootika daudzas sadursmes, mēģinot pārtraukt šo Japānas spēku apgādes līniju. Gvadalkanalas kampaņas laikā abas puses cieta tik lielus zaudējumus kuģošanā, ka Jaundžordžijas līča dienvidu gals, sākotnēji saukts par Savo līci, kļuva pazīstams kā dzelzs dibena līcis (Ironbottom Sound).
Sabiedroto panākumi Zālamana salās pasargāja Austrāliju un Jaunzēlandi no amerikāņu apgādes pārtraukšanas draudiem. Operācija "Catville", sabiedroto lielā stratēģija Jaungvinejas un Zālamana salu kampaņām, sākās 1943. gada 30. jūnijā un noveda pie Rabaulas blokādes un neitralizācijas, kā arī Japānas jūras un gaisa pārākuma likvidēšanas. Tas pavēra ceļu sabiedrotajiem iekļūt Filipīnās un nogriezt Japānu no resursiem bagātās Nīderlandes Austrumindijas.

Zālamanu salu kampaņas augstākais punkts bija asiņainā Bugenvilas kampaņa, kas ilga līdz pat kara beigām.

 Atsauces 

 Literatūra 

 Ārējās saites 

 (translation of excerpts from the Senshi Sōsho)
 Also available at:  

Kategorija:Zālamana Salas
Kategorija:Japānas vēsture
Kategorija:Otrā pasaules kara kampaņas