Gravelotas kauja

Gravelotas kauja (jeb Gravelotas-Sentprivo kauja), kas norisinājās 1870. gada 18. augustā, bija lielākā Francijas-Prūsijas kara kauja. Nosaukta Gravelotas, ciemata Lotringā, vārdā, tā notika aptuveni 9,7 km uz rietumiem no Mecas pilsētas, kur iepriekšējā dienā, pārtverot Francijas armijas atkāpšanos uz rietumiem Marslatūras kaujā, prūši izvirzīja mērķi, pilnībā iznīcināt Francijas spēkus.
Apvienotie vācu spēki ķeizara Vilhelma I vadībā bija Ziemeļvācu Savienības Prūsijas Pirmā un Otrā armija  ar 210 kājnieku bataljoniem, 133 kavalērijas eskadroniem un 732 smagajiem lielgabaliem, kopā 188 332 virsnieki un karavīri.Moltke, Field Marshal Count Helmuth von (1892). The Franco-German War of 1870. New York: Harper and Brothers. Reinas Francijas armija, kuru komandēja maršals Fransuā Ahillejs Bazēns, ierakās augstienēs ar dienvidu kreiso flangu Rozerjēras pilsētā un ziemeļu labo flangu Sentprivo.

18. augustā Prūsijas Pirmā armija ģenerāļa Karla Frīdriha fon Šteinmeca vadībā uzsāka atkārtotus uzbrukumus franču pozīcijām ar artilērijas un kavalērijas atbalstu, tomēr visi prūšu uzbrukumi cieta neveiksmi, ciešot milzīgus zaudējumus franču kājnieku un mitraljēzu uguns spēka dēļ. Lai gan franči neveica pretuzbrukumus Šteinmeca novājinātajai armijai. Prūsijas kreisajā spārnā Prūsijas gvarde plkst. 16:50 uzbruka franču pozīcijām pie Sentprivo. Ar Prūsijas II armijas un prinča Frīdriha Kārļa Sakšu XII korpusa atbalstu gvarde pēc lieliem zaudējumiem līdz plkst. 20:00 iekaroja Sentprivo, atsitot franču labā spārna spēkus.

Bazēna Reinas armija 19. augusta rītā atkāpās uz Mecas cietoksni. Tā vācu uzvara Gravelotā izbeidza Bazēna armijas pēdējo iespēju atkāpties uz rietumiem uz Verdenu. Pēc vairāk nekā divus mēnešus ilga aplenkuma Reinas armija padevās 1870. gada 27. oktobrī.

 Gatavošanās kaujai 
16. augustā Prūsijas karaspēks uzvarēja Marslatūras kaujā. Ielenkumā esošie franču spēki bija spiesti atkāpties vairākus kilometrus uz ziemeļiem no kaujas lauka, tādējādi iedzenot sevi vēl dziļākā slazdā. Divu dienu laikā vācieši bija saņēmuši ievērojamu pastiprinājumu un gatavojās izšķirošai kaujai ar Francijas ziemeļu armiju.

 Kauja 
18. augustā Vācijas armijas virspavēlnieks fon Moltke pavēlēja Pirmajai un Otrajai Vācijas armijai sākt kauju. Abas Vācijas armijas atbalstīja liels artilērijas spēks. Tomēr franči visu nakti no 17. uz 18. augustu pavadīja, rokot tranšejas un nostiprinot savas aizsardzības pozīcijas. Viņi arī ieņēma Sentprivo ciematu, kurā atradās daudzas augstas akmens ēkas. Izmantojot šīs pozīcijas, franči apšaudīja vācu karavīrus ar Šaspo šautenēm no 1200 metru attāluma. Vācu karaspēks sastājās kaujas ierindā, atklāti franču novērošanai, un cieta zaudējumus ne tikai no artilērijas, bet arī no šauteņu uguns vēl pirms kaujas uzsākšanas. Vācieši, virzoties uz priekšu ciešā formācijā, cieta milzīgus zaudējumus. Prūsijas Dreizes šautene varēja precīzi šaut tikai 600 metru attālumā, un Prūsijas karavīriem bija jāveic lieli attālumi caur labi aizsargātu apvidu, pirms viņi varēja atklāt uguni pret francūžiem. Viņi sāka kauju, arī negaidot visu artilērijas spēku ierašanos. Vācu virspavēlnieks fon Moltke, kurš nebija organizējis ienaidnieka reljefa un izvietojuma izlūkošanu, tagad samaksāja par savu nolaidību. Vācieši cieta milzīgus zaudējumus un neguva nekādus būtiskus ieguvumus, neskatoties uz savu milzīgo skaitlisko pārsvaru.
Tikai vakarā 9. un 10. korpusa gvardes korpusam un brigādēm ar vācu artilērijas atbalstu (vācieši bija pilnībā apklusinājuši franču artilēriju) izdevās izlauzties cauri franču pozīcijām. Kaujas iznākumu izšķīra vācu 12. korpuss, kas uzsāka ofensīvu flangā un draudēja ieņemt ienaidnieka sakaru ierakumus. Franči, baidoties zaudēt kontaktus ar Mecas pilsētu, sāka atkāpties tās virzienā.

 Kaujas beigas 
Atkāpjoties uz Mecu, Francijas spēkus tur bloķēja skaitliski mazāka ienaidnieka armija. Franču karavīri Mecu noturēja vēl 72 dienas, pēc tam pilsēta bija spiesta padoties Prūsijas spēkiem.Howard, M. (1991). The Franco-Prussian War: The German Invasion of France 1870–1871. New York: Routledge. ISBN 0-415-26671-8.

 Zaudējumi 
Karojošo armiju zaudējumi bija lieli. Apvienotajos Prūsijas un Hesenes spēkos 18. augusta kaujā krita, tika ievainoti vai pazuda bez vēsts 20 163 karavīri. Franču zaudējumi bija 1146 kritušie, 6709 ievainotie un 4420 karagūstekņi (puse no tiem bija ievainoti), kopā 12 275 vīru.  Kamēr lielāko daļu prūšu zaudējumu radīja franču Šaspo šautenes, lielāko daļu franču zaudējumu radīja Prūsijas artilērijas Krupa lādiņi. Zaudējumu sadalījumā Šteinmeca Prūsijas Pirmā armija zaudēja 4300 vīru, savukārt pretinieku franču spēkiem bija 2155 upuru. Prūsijas gvardes korpusa zaudējumi bija vēl satriecošāki - 8000 vīru no 18 000. Gvardes Jēgeru bataljons zaudēja 19 virsniekus, ķirurgu un 431 vīru no kopumā 700 karavīriem, kas krita, bija ievainoti vai pazuduši bez vēsts. 2. gvardes kājnieku brigāde zaudēja 39 virsniekus un 1076 vīrus. 3. gvardes kājnieku brigāde zaudēja 36 virsniekus un 1060 vīrus. Francijas pusē vienības, kas ieņēma Sentprivo, zaudēja vairāk nekā pusi no sava karavīru skaita ciematā.

 Atsauces 

 Ārējās saites
 Battlefield Pictures
 Francijas armija 1600-1900

Kategorija:Prūsijas vēsture
Kategorija:Francijas vēsture
Kategorija:1870. gads
Kategorija:19. gadsimta kaujas
Kategorija:Kaujas ar Prūsijas piedalīšanos
Kategorija:Kaujas ar Francijas piedalīšanos