Jaroslavļas sacelšanās

Jaroslavļas sacelšanās bija sacelšanās pret Ļeņina valdību, kas bija noslēgusi Brestļitovskas miera līgumu ar Vāciju. Tā notika no 1918. gada 6. līdz 21. jūlijam Jaroslavļas, Ribinskas un Muromas pilsētās Krievijā. 

 Norise 
Sacelšanās dalībnieku kodolu veidoja Borisa Savinkova vadītās "Dzimtenes un brīvības aizstāvēšanas savienības" (Союз защиты Родины и Свободы) locekļi un atvaļinātie virsnieki, kuriem piebiedrojās aptuveni seši tūkstoši civiliedzīvotāju. Sacelšanās dalībnieki pieteica karu Vācijai un 6. jūlija naktī ieņēma vairākus stratēģiskus mērķus, arestēja Jaroslavas vadošos boļševikus, vairākus no viņiem nogalināja, tostarp Jarolavļas guberņas izpildkomitejas priekšēdētāju Nahimsonu. 

Boļševiku pretuzbrukums sākās nākamajā naktī, taču nemierniekiem izdevās to atvairīt. Sarkanā armija aplenca pilsētu un pēc nedēļas sāka pilsētas vēsturiskā centra bombardēšanu ar artilērijas un lidmašīnu atbalstu. Sacelšanās dalībnieki padevās 21. jūlijā pilsētā esošajiem vācu karagūstekņiem, tomēr vācieši viņus nodeva Sarkanajai armijai. Apmēram 350 virsniekus nekavējoties sodīja ar nāvi.
1. augustā Antantes karaspēka vienība ieņēma Arhangeļskas ostu.

 Kauju dalībnieki 
 Balto pusē 
 Frīdrihs Briedis
 Kārlis Goppers 
 Aleksandrs Kociņš
 Jānis Skujiņš
 Jānis Ezeriņš
 Sarkano pusē 
 Semjons Nahimsons 
 Fricis Labrencis 
 Alberts Lapiņš
 Konstantīns Neimanis 
 Jānis Pētersons

 Sabombardētās ēkas 

Kategorija:Krievijas vēsture
Kategorija:Krievijas pilsoņu karš