Grossilepis tuberculata

Grossilepis tuberculata ir devona bruņuzivju suga, kas dzīvoja galvenā devona lauka teritorijā frānas laikmeta sākumā, un kuru fosilijas atrastas pļaviņu svītas nogulumos Pērses upes krastos pie Kokneses. Sugu 1941. gadā kā Bothriolepis tuberculata aprakstīja vācbaltiešu paleontologs Valters Gross. Sugas nosaukums "tuberculata" ir veidots no latīņu vārda tuberculum - pauguriņi (pamatojoties uz dermālo kaulu pauguraino ornamentējumu). Grossilepis tuberculata ir grosilepju tipiskā suga. Bez tipiskās atradnes suga tika atrasta vairākās kokneses ridas vietās Daugavas krastos no Kaktiņiem līdz Koknesei, Amatas krastos netālu no Kārļiem, Mazās un Lielās Juglas krastos, Ventas krastos pie Kuldīgas un Riežupes atsegumos. Lietuvā suga ir konstatēta Berčunu urbumā (73–76 m intervāls) un Pakapju urbumā (78,2–80,3 m intervāls). Krievijā suga bija atrasta Pleskavas apgabalā Veļikajas upes labajā krastā pie Piskoviču mājām. Pļaviņu svītas vidusdaļā, sēlijas un atzeles ridās šīs sugas paliekas ir atrastas ļoti reti (Latvijas austrumos).

 Apraksts 
Grossilepis tuberculata bija salīdzinoši neliela izmēra zivis, kuru ķermeņa bruņa virspusē varētu būt ap 9 cm gara. Galvas vairogs ir mēreni izliekts un tā priekšējā mala ir daudz īsāka par kopējo vairoga platumu. Galvas vairoga aizmugurējie sānu stūri ir izvirzīti uz priekšu līdz acu atveres aizmugurējās malas līmenim. Pakauša kauls (Nu) ir vidēji plats (L/B indekss apmēram 61-73). Tā aizmugurējā mala parasti ir ieliekta un vidū ar mediālo izaugumu. Kaula priekšējā malā ir sekls aizpineālais izgriezums, bet tā sānu stūri un aizmugurējie sānu stūri ir vāji izteikti. Sānu pakauša kauli (Pn) ir ar platu sānu nodalījumu. Priekšējā vidējā muguras kaula (AMD) tergālais stūris atrodas starp kaula kopgaruma priekšējo un vidējo trešdaļu. AMD aizmugurējā mala ir ļoti plata. Dorsomedialais ķīlis parasti ir attīstīts no tergālā stūra uz aizmuguri līdz pakaļējā vidējā muguras kaula (PMD) aizmugurējam stūrim. Dorsālais stūris ir vāji izteikts un reizēm pat nav skaidri identificējams. Krūšu spura ir salīdzinoši tieva, Tās proksimālā posma garums 4,5 līdz vairāk kā 5 reizes pārsniedz savu platumu. Krūšu spurai ir daudz sānu dzelkšņu un tie ir sīki, truli un blīvi izvietoti. Pieaugušiem īpatņiem dermālo kaulu ornamentējumu veido daudzskaitlīgi, bieži un nevienmērīgi izvietoti smaili pauguriņi.Ervīns Lukševičs, Austrumeiropas platformas ziemeļrietumu daļas bruņuzivis (Placodermi, Bothriolepididae), LU Ģeogrāfijas un Zemes zinātņu fakultāte, Rīga, 1996., 97.lpp.

 Atsauces 

Kategorija:Antiarhi