Habeas corpus

Habeas corpus (no latīņu valodas — habeas corpus [ad subjiciendum], ‘lai tev būtu ķermenis [uzrādīšanai]’) ir juridisks princips un tiesību institūts tieslietās, kas nodrošina personas aizsardzību pret patvaļīgu aizturēšanu vai apcietināšanu. Tas paredz tiesības aizturētajai personai vai tās pārstāvim vērsties tiesā ar prasību, lai valsts iestāde pamato personas brīvības atņemšanas likumību.

Šī principa būtība ir tāda, ka valsts iestādēm ir pienākums tiesas priekšā uzrādīt aizturēto personu un juridisko pamatu tās aizturēšanai. Ja tiesa konstatē, ka aizturēšana nav veikta saskaņā ar likumu, personai jābūt nekavējoties atbrīvotai. Habeas corpus tiek uzskatīts par vienu no svarīgākajiem cilvēktiesību un tiesiskuma principiem.

Vēsturiski habeas corpus visciešāk saistīts ar Anglijas tiesību sistēmu. Tas tika nostiprināts 1679. gadā ar Habeas Corpus Act, kas būtiski ierobežoja monarha un izpildvaras iespējas patvaļīgi atņemt personām brīvību. Vēlāk šis princips tika pārņemts arī citās vispārējo tiesību sistēmas valstīs, tostarp ASV, kur tas ir nostiprināts ASV Konstitūcijā.

Mūsdienās habeas corpus princips ir plaši atzīts starptautiskajās tiesībās un demokrātiskajās valstīs kā neatņemama taisnīgas tiesas un personas brīvības garantija, pat ja konkrētais termins ne vienmēr tiek tieši lietots nacionālajos likumos.

 Skatīt arī 

 Cilvēktiesības
 De jure
 De facto

Kategorija:Latīņu frāzes
Kategorija:Juridiskā terminoloģija
Kategorija:Cilvēktiesības
Kategorija:Konstitūcijas