Latvijas Sociālistiskā strādnieku un zemnieku partija

Latvijas Sociālistiskā strādnieku un zemnieku partija (LSSZP) bija nelegāla pagrīdes politiska partija Latvijā, kas pastāvēja Kārļa Ulmaņa autoritārā režīma laikā. To izveidoja Latvijas Sociāldemokrātiskā Strādnieku partijas (LSDSP) kreisais spārns.

 Vēsture 
Dibināta 1934. gada vasarā Rīgā. LSSZP izveidoja pēc Kārļa Ulmaņa veiktā 15. maija apvērsuma likvidētās LSDSP partijas biedri Klāva Lorenca un Anša Buševica vadībā, kuri vērsās pret Ulmaņa autoritāro režīmu. Radikalizācijas kārtā LSSZP atzina revolucionārās cīņas nepieciešamību un proletariāta diktatūras lozungu, un meklēja atbalstu no Padomju Savienības.

1934. gada beigās izveidojās LSSZP šūniņas Rīgā un citās pilsētās, apvienojot apmēram 200 biedru. 1934. gada decembrī LSSZP Centrālā komiteja noslēdza līgumu ar Latvijas Komunistiskās partijas (LKP) Centrālo komiteju par kopīgu cīņu pret Ulmaņa "fašistisko diktatūru" un par vienības komiteju organizēšanu uzņēmumos. No 1938. līdz 1940. gadam LSSZP ietilpa LKP vadītajā antifašistiskajā tautas frontē.

LSSZP izdeva laikrakstus "Revolucionārais Sociālists" (1934—1937) un "Rīgas Strādnieks" (1935—1937).

1938. gadā tika izveidota partijas Ārzemju komiteja, ko vadīja Fēlikss Cielēns, Bruno Kalniņš un Ansis Rudevics. Ārzemju komiteja izdeva laikrakstu "Brīvība" (1938—1940), kuras redaktors bija F. Cielēns.

LSSZP 2. kongresā 1940. martā tika nolemts apvienoties ar LKP. Pēc Latvijas okupācijas 1940. gada 3. jūlijā LSSZP Centrālās komitējas sēdē partija beidza savu darbību. (1984). Daudzi tās biedri, kā Ansis Rudevics un Ansis Buševics pēc tam iestājās LKP, kamēr citi, kā Bruno Kalniņš, Klāvs Lorencs un Fricis Menders piedalījās LSDSP atjaunošanā vācu okupācijas laikā.

 Atsauces 

 Ārējās saites 
 Latvijas sociāldemokrātijas 50 gadi (1956., 1993.);

Kategorija:Latvijas bijušās politiskās partijas