Šakīnas svīta

Šakīnas svīta ir vidusordovika (pēc senākiem datiem apakšordovika) kundas horizonta stratigrāfiskā vienība Baltijā. Pēc tam, kad Rita Ulste 1975. gadā izdalīja Cieceres svītu, lietuviešu ģeologs Jozas Paškēvičs to sadalīja divās daļās - krjuku un šakines ridās, pēdējai par stratotipu ņemot Šakīnas 27. urbuma griezumu 1355,6 - 1362,4 m intervālā. Vēlāk šakinas rida tika pārveidota par svītu kundas horizonta sastāvā, bet krjuku svīta tika pieskaitīta zemākajam volhovas horizontam. Svīta nosaukta Lietuvas mazpilsētas, Šakīnas vārdā, pie kuras tika izveidots stratotipiskais dziļurbums. Otrs stratotipiskais griezums ir Krjuku 146. urbuma 1096–1107,5 m intervālā.

 Apraksts 
Šakīnas svītu veido mālaini zaļganpelēki un pelēki neskaidras viļņainslāņotas tekstūras merģeļi ar retām pelēku un sarkanīgu kaļķakmeņu un merģeļu starpkārtām. Merģeļos ir sastopami lieli trilobītu fragmenti, reti bezslēdzenes pleckāji un graptolīti. Pēdējie parasti sastopami pelēkajos merģeļos un ir raksturīga faunas grupa priekš šakīnas svītas nogulumiem. Svītas maksimālais biezums — 2,5 m ir konstatēts Stūru 8. urbuma griezumā. Šakīnas svītai ir daudz šaurāks izplatības areāls, nekā zem tās esošajai krjuku svītai, un tā aizņem tikai Jelgavas paleoielieces vidusdaļu.Ульст, Р.Ж., Л.К. Гайлите и В.И. Яковлева, Ордовик Латвии, Рига, Зинатне, 1982. 28. lpp.

Šakīnas zaļganīgi un tumši pelēkie mālainie merģeļi veidojās salīdzinoši dziļā šelfa daļā. Merģeļu masīvā un neskaidri slāņotā tekstūra liecina par mālaini karbonātisku un karbonatiski mālainu dūņu uzkrāšanos zem viļņu darbības zonas. Bentosa faunas kompleksa nabadzība. ko pārstāv trilobīti un ostrakodi, norāda uz sedimentācijas apgabala nozīmīgu dziļumu. To apstiprina arī šakīnas svītā atrastie graptolīti.  

 Igaunijā un Lietuvā 
Igaunijā šakīnas svīta ir izplatīta valsts dienvidu daļā. To veido pelēki argillīti un merģeļi, kā arī pelēki glaukonītu saturoši kaļķakmeņi, kuros fosilā veidā ir atrodami pārsvarā trilobīti. Lietuvā svīta ir izplatīta tās ziemeļrietumu daļā. Tās maksimalais biezums ir 9,2 m.

 Paleontoloģiskais raksturojums 
Šakīnas svītas nogulumos ir konstatēta samērā bagātīga graptolītu, trilobītu un ostrakodu fauna, kuras starpā vissvarīgākā nozīme ir Aulograptus cucullus, Glyptograptus ex gr. austrodentatus, Gl. dentatus, Tristichograptus ensiformis, Diplograptus ellesi, Asaphus expansus, A. raniceps, Tallinnellina primaris, Ogmoopsis bocki. Aulograptus cucullus paliekas nodrošina sugu iekļaujo nogulumu korelāciju ar Didymograptus bifidus zonu un tādējādi nosaka to kundas vecumu.Биркис А.П., Брангулис А.П., Гаврилова A.B., Гайлите Л.К., Даниланс И.Я., Лунц А.Я., Лярская Л.А., Менакер Е.А., Мурниекс Л.Э., Савваитова Л.С., Сорокин B.C., Ульст Р.Ж., Фридрихсоне А.И. Стратиграфические схемы Латвийской ССР, Рига, "Зиннтне", 1976. 230 с. 41. lpp.

 Atsauces 

Kategorija:Ordoviks
Kategorija:Latvijas ģeoloģija