Tilkara

Tilkara (), pilnā nosaukumā Sanfransisko de Tilkara () ir tāda paša nosaukuma departamenta pilsēta Huhujas provincē Argentīnā, kas atrodas Umauakas ielejas vidusdaļā. Tā atrodas uz Tilkaras kalnu grēdas nogāzes Umauakas ielejas austrumu pusē. Pilsēta atrodas aptuveni 2 465 metru augstumā virs jūras līmeņa.

 Toponīmija 
alt=Calle Lavalle vista desde la Iglesia.|thumb|Lavaljes iela
Tilkaras nosaukums ir saistīts ar seno omaguaku indiāņu etnisko kopienu un tās teritoriju. Pilsētā saglabājies ielu tīkls un vairākas celtnes, kas datējamas ar Riodelaplatas vicekaralistes laiku. Mūsdienās Tilkaru apmeklē daudzi ceļotāji, un strauji augošā viesnīcu nozare ir mainījusi vietējo sabiedrību. 1956. gada filmā “Akmens horizonti”, kas uzņemta Tilkarā, redzamas dažādas pilsētas ainavas, lauksaimniecības dzīvnieki, vietējie tērpi un citas ikdienas detaļas.

Daļa pamatiedzīvotāju ir pārdevuši savu zemi, bet pilsētā pieaug ienācēju skaits no citiem reģioniem. Tilkarā darbojas arī ievērojams amatnieku pulks, gan vietējie, gan no citām valsts daļām.

 Vēsture 
Tilkarai, tāpat kā citām ziemeļu Argentīnas pilsētām, nav konkrēta dibināšanas datuma. Visā Umauakas ielejā kopš pirmsinku laika bija vietējo iedzīvotāju apmetnes. Kad reģionā ieradās Inku impērija, teritorija, kur aug un dzīvo Tilkaras pilsēta, piederēja Koljasujo (Collasuyo), kā tika saukta inku impērijas dienvidu province. Taču šī vara tur ilgi nepastāvēja, jo tikai 50 gadus pēc tās dibināšanas ieradās spāņu kolonizatori.

Spāņu kapteinim Fransisko de Arganjarasam i Murkijam 1598. gadā izdevās salauzt vietējo iedzīvotāju pretestību. Pēc iekarošanas indiāņus iekļāva enkomjendas sistēmā: viņiem bija jādzīvo noteiktās apmetnēs un sezonāli jāstrādā sešus mēnešus, gadu vai pat ilgāk. Kad termiņš beidzās, vienus strādniekus nomainīja citi. Vietējo cilvēku skaitu, ko varēja piesaistīt enkomjendai, noteica spāņu enkomendero, un darbaspēkā iesaistīja 16—50 gadus vecus iedzīvotājus.

 Klimats 

Klimata raksturojums

 Termiskā amplitūda: 9,5 °C
 Vidējā maksimālā temperatūra: 30 °C (janvāris)
 Vidējā minimālā temperatūra: 4 °C (jūlijs)
 Vidējā gada temperatūra: no 18 līdz 20 grādiem °C
 Vidējais gada nokrišņu daudzums: 141 mm (no novembra līdz martam)

 Tūrisms 

 Pukara de Tilkara
 Augstkalnu botāniskais dārzs ar plašu ārstniecības un aromātisko augu klāstu
 Eduardo Kazanovas Arheoloģijas muzejs
 Soto Avendanjo skulptūru muzejs
 Hosē A. Terija reģionālais glezniecības muzejs
 Medardo Pantojas fonda muzejs: balstīts uz Tilkarā dzimušā Medardo Pantojas gleznotāja dzīves laikā uzkrātajiem darbiem. Pantojas gleznas atspoguļo Huhujas reģiona Punas lauku iedzīvotāju ainavu, cilvēkus un paražas. Nams, kurā atrodas muzejs, ir arī kultūras centrs, kurā notiek izstādes, kursi, lekcijas un audiovizuālie seansi.
 Iruretas gleznošanas muzejs
 Andu Izglītības un kultūras centrs
 Tūristu vidū ļoti iecienīta pastaigu vieta pilsētas tuvumā ir Garganta del Diablo — iespaidīgais Uuasamajo upes ūdenskritums, kas ir viena no Riogrande de Huhujas upes pietekām.
 Vairas alas.

Tilkarā ir dzelzceļa stacija, kas ir daļa no dzelzceļa Ferrocarril General Belgrano, taču sliedes un staciju aizņēmuši citi uzņēmumi, tāpēc kravas vilcienu kustība un pasažieru pārvadājumi nenotiek, lai gan pašlaik tiek īstenoti projekti dzelzceļa atjaunošanai visā Huhujas provincē. Sliežu ceļu aizņemšana notika pēc tam, kad dzelzceļš kļuva praktiski nelietojams pēc 1985. gada Riograndes plūdiem, kas sabojāja sliedes un autoceļa Ruta Nacional 9 trasi apgabalā, kas pazīstams kā Korte Azula un Korte Kolorado.
Vēl viena tūristu piesaiste Tilkarā ir Lieldienu un karnevāla svinības.

Lielās nedēļas laikā notiek svētceļojums uz Abra de Punta Corral svētnīcu. Šī svētceļojuma sākums ir pirmdiena pēc Pūpolsvētdienas. Iestājoties vakaram, visas sikuri mūziku un dejotāju grupas no provinces un visas valsts (ir grupas no Ugunszemes) pulcējas Tilkaras baznīcā, lai saņemtu svētību un izteiktu savas lūgšanas. Pēc svētības viņi dodas uz svētnīcu pa taku, kas šķērso Uasamajo un pēc tam vijas gar La Paleta del Pintora kalna (pazīstams arī kā Serro Rosa) austrumu nogāzi. Ceļojums parasti ilgst no sešām līdz astoņām stundām. Ticīgo atgriešanās no Abra de Punta Corral notiek vienlaikus ar Kopakabanas Jaunavas svētkiem, kas notiek trešdienā pirms Lielās Ceturtdienas. Svētceļojums ir tik plašs, ka 2002. gadā tika reģistrēts vislielākais mūziķu skaits — kopumā 3200 siku, basbungu un mazo bungu spēlētāju. Ciematā tiek celtas svētnīcas: lieli paneļi, kas attēlo attēlus vai ainas no evaņģēlijiem, veidoti no ziedu ziedlapiņām un vietējo kultūru sēklām.

Umauakas ielejas karnevāls ir ļoti krāsains un jautrs. Vēsturiski tā centrs bija Umauakas pilsēta. Tagad, pateicoties tā Pasaules mantojuma statusam, karnevāls ir atguvis savu spožumu arī Tilkarā, kļūstot par svinību centrālo vietu.

Tilkaras janvāra festivāls tiek svinēts janvārī, un tajā ietilpst mākslas izstādes, kino, teātris, kulinārijas darbnīcas, Andu ēdienu un amatniecības gadatirgi un nakts festivāli. Tā 60. gadadiena tika atzīmēta 2017. gadā.

 Valsts izglītības iestādes 

 Pamatlīmenis 

 Dr. Eduardo Kazanovas pamatskola.
 Domingo Faustino Sarmjento skola Nr. 7.

 Vidējais līmenis 

 Provinces bakalaurāts Nr. 25.
 Mākslas vidusskola Nr. 49.

 Augstākais līmenis 

 Augstākās izglītības institūts Nr. 2 — Tilkara.

 Seismiskā izturība 
Huhujas apgabalā seismiskums ir biežs, bet ar zemu intensitāti, taču apmēram ik pēc 40 gadiem notiek vidējas līdz spēcīgas zemestrīces.

 1863. gada zemestrīce: lai gan šāda katastrofāla ģeoloģiska aktivitāte ir notikusi kopš aizvēsturiskiem laikiem,  notikusī zemestrīce iezīmēja svarīgu pagrieziena punktu Huhujas seismisko notikumu vēsturē ar 6,4 ballu stiprumu pēc Rihtera skalas. Taču nekas nesagruva, pateicoties celtniecības rūpībai un/vai ierobežojošiem būvnormatīviem.
 1948. gada zemestrīce:  ar 7,0 ballu stiprumu pēc Rihtera skalas; tā iznīcināja ēkas un plašās teritorijās atvērās daudzas plaisas zemē.
 2009. gada zemestrīce:  ar 5,6 ballēm pēc Rihtera skalas.

 Tilkaras katoļu baznīca 
Rožukroņa Dievmātes baznīca pastāv kopš 17. gadsimta. Savukārt draudzes priesteris Jozefs Alekso de Alverro 1797. gadā deva pavēli uzcelt vēl vienu templi, vienlaikus veicot darbus ar to pašu mērķi Tumbajā.

Vēsture arī liecina, ka līdz 1853. gadam baznīcai bija palikušas tikai sienas, un līdz 1860. gadam, kad Tilkara tika izvēlēta par draudzes baznīcu, baznīca vairs nebija labā stāvoklī. Tāpēc sākās renovācija, kas tika pabeigta ap 1865. gadu.

Tomēr šie nebija vienīgie laiki, kad dažādas rokas bija aizņemtas ar tā būvniecību. 1879. un 1894. gadā notika arī virkne renovāciju. Vēlāk, 1941. gadā, kad tā tika pasludināta par Nacionālo vēstures pieminekli, tika veikta jauna restaurācija, kuras rezultātā tā ieguva savu šodienas profilu.

Šī ēka ir pilnīgā harmonijā ar ainavu, jo tā tika celta, izmantojot vietējos dizaina elementus, piemēram, māla sienas un jumtus, kas izgatavoti no kartona un koka.

Tā ir ievērojama baznīca, salīdzinot ar citām šajā apgabalā esošajām baznīcām, jo tai ir dubults zvanu tornis. Tās izmērs un plakanā priekšējā virsma arī izceļas, panākot vienotu struktūru starp navas sienām un torņiem.

Galvenais altāris sastāv no divām sekcijām un trim ejām. Tas ir ļoti vienkāršs, taču tā divas puskolonnas ir neparastas. Vienai ir četrstūrains kapitelis, otrai — lodveida kapitelis.

Baznīcā atrodas nozīmīgs mākslinieciskais mantojums, kurā dominē sešas Kusko skolas gleznas. Motīvi ir gandrīz vienādi: attēlos attēlotas ainas no Jaunavas Marijas dzīves. Starp tām ir Jaunavas kāzas, Apciemojums, Marijas bēdas un Jāzepa šaubas, Trīs ķēniņu pielūgšana, Bēgšana uz Ēģipti un Jaunavas Marijas aizmigšana.

Galvenās navas sānos var redzēt divus argentīniešu gleznotāja Hosē Armanini mākslas darbus. Tās ir lielas eļļas gleznas, kas attēlo ainas no kristīgās dzīves ielejā, piemēram, Lielā nedēļa un Punta Koralas Jaunavas procesija.

Iekšpusē atrodas arī pulkveža Manuela Alvaresa Prado mirstīgās atliekas, kuram bija būtiska loma Neatkarības karos, aizstāvot Umauakas ieleju.

 Atsauces 

 Ārējās saites 

Kategorija:Argentīnas pilsētas