Jākobstāde

Jākobstāde (;  – Jēkaba pilsēta) jeb Pietarsāri (;  – Pētera sala) ir  Botnijas līča piekrastes pilsēta un pašvaldība Somijas Pohjanmā reģionā. Ar 19 668 iedzīvotājiem () tā ir pēc iedzīvotāju skaita 57. lielākā pilsēta Somijā. No tiem aptuveni 54% dzimtā valoda ir zviedru un 30% – somu.

Ar Zviedrijas karalienes Kristīnes I  atļauju pilsētu  dibināja Jakoba Delagardija atraitne Ebba Brahe. Pateicoties daļējam tirdzniecības tiesību piešķīrumam , līdz 18. gadsimta beigām Jākobstāde bija kļuvusi par lielāko kuģubūves centru mūsdienu Somijas teritorijā. Ostas klātbūtne sekmē ražošanas attīstību pilsētā, kā rezultātā Jākobstādē līdz mūsdienām ir būtiski augstāks apstrādes rūpniecībā strādājošo īpatsvars nekā Somijas pilsētās caurmērā.

Jākobstāde ir pazīstama kā somu dzejnieka Johana Ludviga Runeberga dzimtā pilsēta. Viņam par godu ik gadu februārī rīko literatūras pasākumu ciklu – Runeberga nedēļu. Ievērojamākie apskates objekti ir 1520. gados celtā Pedersores baznīca un Strengberga tabakas fabrika, kuras zvanu tornī atrodas lielākais zvans Ziemeļvalstīs.

 Vēsture 
Jākobstādi 1652. gadā dibināja vietā, kur atradās Pedersores pagasta vecā osta ar baznīcu. Mūsdienās Pedersore ir atsevišķa pašvaldība, kas atrodas uz dienvidiem no Jākobstādes.

Pilsētas sākotnējā izaugsme bija lēna. Viens no attīstību bremzējošiem apstākļiem bija valsts iestāžu attieksme. Tā, piemēram, 1680. gadā iedzīvotājiem lika pārcelties uz Kokolas, Vāsas un Nikarlebi pilsētu, taču drīz vien šo rīkojumu atcēla. Lielā Ziemeļu kara laikā divreiz iebruka krievu karaspēks, kas lielu daļu pilsētas nodedzināja. Vairums iedzīvotāju aizbēga uz apkārtējiem mežiem, salām vai pār Kvarkenu uz Zviedriju. Daudzus no palikušajiem iedzīvotājiem nolaupīja vai nogalināja. Daļa no agrākajiem iedzīvotājiem sāka atgriezties 1720. gados, ieradās arī jaunpienācēji. Pēckara gadi iezīmējās ar pilsētas izaugsmi, un 1731. gadā uzcēla Jākobstādes luterisko baznīcu.

18. gadsimta vidū attīstījās darvas ražošana un tabakas iepakošana. 1765. gadā Zviedrijas kronis Somijas pilsētām Botnijas līča piekrastē piešķīra importa un eksporta privilēģijas, tirgojoties ar ārvalstīm. Pēc tam par nozīmīgu saimniecības nozari kļuva kuģubūve. Pirmie Jākobstādē būvētie kuģi, kas veda preces uz ārvalstīm, bija galera Jacobstads Wapen un briga Enigheten. Tirdzniecība un kuģubūve padarīja Jākobstādi par bagātu pilsētu. Ādolfs Lindskogs, ievērojams 18. gadsimta uzņēmējs un tirgotājs no Jākobstādes, kļuva par vienu no bagātākajiem cilvēkiem Somijā.

19. gadsimta sākumā pilsētas attīstību kavēja vairāki satricinājumi, tostarp Somijas karš 1808.–1809. gadā, kā arī 1835. gada ugunsgrēks, kas nopostīja pusi pilsētas. Izaugsme atsākās pēc 1850. gada, kad Jākobstādē atvēra alus darītavu, sērkociņu fabriku un vairākas bankas. 1859. gadā tirgotājs un kuģu īpašnieks Pēteris Malms atvēra ar tvaika dzinēju darbināmu kokzāģētavu, kas bija tikai otrā šāda veida iekārta Somijā. Krimas karš radīja lielu triecienu kuģniecības nozarei, jo kara laikā Lielbritānijas flote īstenoja ilgstošu Baltijas jūras ostu blokādi. Pēc tam Olandes kara laikā tirdzniecības flote Jākobstādē saruka no 26 kuģiem līdz deviņiem.

Ievērojami 19. gadsimta otrās puses uzņēmēji Jākobstādē bija Oto Malms un Vilhelms Šaumans, kurš 1883. gadā Jākobstādē atvēra cigoriņu fabriku. Šo brīdi uzskata par industrializācijas sākumu pilsētā. 1900. gadā Strengberga tabakas fabrika bija lielākais darba devējs Jākobstādē.

Somijas pilsoņu kara laikā Jākobstādē atradās artilērijas skola. Otrā pasaules kara laikā padomju bumbvedēji veica aviācijas uzlidojumus. Līdz 1960. gadiem Jākobstāde bija neliela pilsēta ar zviedriski runājošo pārsvaru un nelielu somu minoritāti. Paplašinoties rūpniecībai 1960. un 1970. gados, nepieciešamība pēc papildus darbaspēka radīja lielu somiski runājošo iedzīvotāju pieplūdumu.

 Ģeogrāfija 

Jākobstāde atrodas pussalā, ko no rietumiem norobežo atklātais Botnijas līcis no ziemeļiem – Loto arhipelāgs, bet no austrumiem – 67,66 km2 plašais Lodonjervi ezers. No dienvidiem ezerā ietek Ehtevenjoki un Purmonjoki upe, kas ezera ūdeni padara bagātu humusvielām un uzturvielām.Miljöns tillstånd i Jakobstad 2008 – Pietarsaaren ympäristön tila 2008, s. 19. Lodonjervi ezeru izveidoja  1962. gadā nolūkā apgādāt pilsētas iedzīvotājus un kokapstrādes uzņēmuma UPM filiāli ar dzeramo ūdeni. Tas izveidots ar dambi nodalot līcīšus, kas Botnijas līča Loto arhipelāgu uz ziemeļiem no Jākobstādes atdala no kontinentālās Somijas. Jākobstādes apkārtni raksturo izteikti līdzens reljefs ar purvainām ieplakām, tādēļ apkārtējie dabīgie ezeri šim mērķim izrādījās nepiemēroti, jo tie ir mazskaitlīgi, nelieli un sekli.Miljöns tillstånd i Jakobstad 2008 – Pietarsaaren ympäristön tila 2008, s. 7.

Vairums vietējo purvu ir nosusināti un pārvēršas par meža zemi.Toivanen, Finnäs, Hoffman 2002, s. 18 Intensīva mežsaimniecība veicina monokultūru veidošanos apkārtējos mežos: ja Somijā caurmērā parastā priede veido 32%, parastā egle – 56% un lapu koki – 12% kokaugu, tad Jākobstādē parastā priede veido aptuveni 50%, parastā egle – 30% un lapu koki 20% kokaugu.Toivanen, Finnäs, Hoffman 2002, s. 19

Jākobstādes apvidū lielizmēra erātiskie laukakmeņi ir bieži sastopami. Netālu no pilsētas atrodas viens no lielākajiem laukakmeņiem Somijā – 16 m augstais Ilveskivi. Krasti pie Jākobstādes ir akmeņaini ar akmeņainām salām, kas Pohjanmā ir salīdzinoši reti sastopami.Toivanen, Finnäs, Hoffman 2002, s. 17 Pamatieži sastāv galvenokārt no skābiem intruzīviem iežiem. Pilsēta atrodas migmatītu-granītu masīva ziemeļu galā, kas stiepjas no Vāsas apvidus gar Pohjanmā krastu, kamēr austrumos atrodas vizlas gneisu josla. Augsni veido morēnas nogulumi.

Pavisam pašvaldības teritorijā atrodas piecas Natura 2000 aizsargājamās teitorijas: Gubtreskbergeta, Loto arhipelāgs, ūdru dzīvotne Ehtevenjoki upē, Fenesnabanas senie meži un putnu ligzdošanas vietas Sandsundsfjerdenē. Febodas un Storsandas dabiskās smilšainās pludmales un Febodas un Edosandas piejūras pļavas ir aizsargājami biotopi.Miljöns tillstånd i Jakobstad 2008 – Pietarsaaren ympäristön tila 2008, s. 11.

Pēc Vislas apledojuma izkušanas zemes līmenis mūsdienu Jākobstādes teritorijā cēlās par aptuveni 10 cm gadā. Līdz mūsu ēras sākumam šis ātrums bija sarucis līdz aptuveni 13 mm gadā. Jākobstādes teritorija pacēlās virs jūras līmeņa vien 9. gadsimtā. Kopš tā laika zemes līmenis ir pacēlies vēl par 3 metriem.Toivanen, Finnäs, Hoffman 2002, s. 21 Zemes pacelšanās rezultātā trīsreiz ir pārvietota Jākobstādes osta. Dibinot pilsētu, osta atradusies pie pašreizējā Tirgus laukuma. Vispirms tā pārcelta uz pašreizējo Kitholmas apkaimi, tad Alholmu un pēc tam uz pašreizējo vietu tālāk ziemeļos – Puskasāri, kas senāk bijusi atsevišķa sala, taču glacioizostāzes ceļā saplūdusi ar apkārtējo zemi.Toivanen, Finnäs, Hoffman 2002, s. 22

Botnijas līcī pie Jākobstādes ūdens sāļums ir 0,35%. Plūdmaiņas nenovēro, taču valdošais vēja virziens un atmosfēras spiediens var izraisīt ūdens līmeņa svārstības.Toivanen, Finnäs, Hoffman 2002, s. 16.

 Starptautiskie sakari 
Jākobstādes sadraudzības pilsētas:








 Attēlu galerija 

 Atsauces 

 Ārējās saites 

 Oficiālā vietne

Kategorija:Somijas pilsētas
Kategorija:Somijas pašvaldības
Kategorija:Pohjanmā