Daglass Bāders

Grupas kapteinis Sers Daglass Roberts Stjuerts Bāders , (; dzimis ; miris ) bija Karalisko gaisa spēku pilots Otrā pasaules kara laikā, kurš guva lielus panākumus, neskatoties uz abu kāju amputāciju pēc 1931. gada lidmašīnas avārijas, vienu amputējot virs ceļgala, otru zem ceļgala.

Atsākot lidošanu 1939. gadā, viņš kļuva par frontes līnijas iznīcinātāju komandieri. Viņam tiek piedēvētas 22 gaisa uzvaras, četras kopīgas uzvaras, sešas iespējamas uzvaras, viena kopīga iespējama uzvara un 11 bojātas ienaidnieka lidmašīnas.

Bāders pievienojās Karaliskajiem gaisa spēkiem (RAF) 1928. gadā un 1930. gadā jau saņēma oficiera pakāpi. 1931. gada decembrī, mēģinot veikt akrobātiskos lidojumus, viņš avarēja un zaudēja abas kājas. Atrodoties uz nāves robežas, viņš tomēr atveseļojās, atkārtoja lidošanas apmācību, nokārtoja pārbaudes lidojumus un pēc tam pieprasīja atkārtotu atļauju dienestam par pilotu. Lai gan nebija nekādu noteikumu, kas attiektos uz viņa situāciju, viņu atvaļināja no dienesta pret savu gribu medicīnisku iemeslu dēļ.
Tomēr pēc Otrā pasaules kara sākuma 1939. gadā Bāders kā pilots atgriezās Karaliskajos gaisa spēkos. Savas pirmās uzvaras viņš guva virs Denkerkas Kaujas par Franciju laikā 1940. gadā. Pēc tam viņš piedalījās kaujā par Britāniju un kļuva par gaisa vicemaršala Traforda Lī-Melorija draugu un viņa "Lielā spārna" kaujas taktikas eksperimentu atbalstītāju.

1941. gada augustā Bāders katapultējās virs Vācijas okupētās Francijas, kur tika sagūstīts. Drīz pēc tam viņš satika un sadraudzējās ar ievērojamu vācu lidotāju Ādolfu Galandu. Neskatoties uz savu invaliditāti, Bāders veica vairākus bēgšanas mēģinājumus un galu galā viņu nosūtīja uz karagūstekņu nometni Koldicas pilī. Viņš tur palika līdz 1945. gada aprīlim, kad nometni atbrīvoja Pirmā Amerikas Savienoto Valstu armija.
Bāders 1946. gada februārī uz visiem laikiem pameta RAF un atsāka karjeru naftas rūpniecībā. 20. gadsimta piecdesmitajos gados viņa dzīvi un RAF karjeru līdz Otrajam pasaules karam beigām aprakstīja grāmatā un filmā Reach for the Sky ("Sasniegt debesis"). Bāders cīnījās par cilvēku ar invaliditāti tiesībām un 1976. gadā karalienes dzimšanas dienas apbalvošanas ceremonijā iecelts par bruņinieku bakalauru "par ieguldījumu darbā par cilvēkiem ar invaliditāti".https://www.thegazette.co.uk/London/issue/46919/supplement/8015 Viņš turpināja lidot, līdz 1979. gadā veselības problēmas piespieda viņu pārtraukt lidošanu. Bāders nomira 72 gadu vecumā, 1982. gada 5. septembrī pēc sirdslēkmes.

 Atsauces 

 Literatūra 
 Ash, William and Brendan Foley. Under the Wire: The World War II Adventures of a Legendary Escape Artist and "Cooler King". London: Thomas Dunne Books, 2005. .
 "Birth No. 44". Register of Births. St Marylebone, sub-district of St John, London.
 Caldwell, Don. JG26 War Diary, Volume 1, 1939—1942. London: Grub Street, 1996. .
 Mace, John "The History of Royal Air Force Rugby 1919 — 1999" .
 Price, Alfred. Battle of Britain Day: 15 September 1940. London: Greenhill Books, 1999. .
 Townsend, Peter. Duel in the Dark. London: Harrap Ltd, 1986. .
 Vigors, Tim. Life's Too Short to Cry: The Inspirational Memoir of an Ace Battle of Britain Fighter Pilot. London: Grub Street, 2006. .

 Ārējās saites 

 Imperial War Museum, Douglas Bader and his 'Big Wing' (12 Group Wing)
 Douglas Robert Stewart Bader 

Kategorija:1910. gadā dzimušie
Kategorija:1982. gadā mirušie
Kategorija:Londonā dzimušie
Kategorija:Lidotāji