Strunius rolandi

Strunius rolandi ir izmirušu daivspurzivju suga no onihodveidīgo zivju kārtas. Šo sugu kā Glyptopomus rolandi 1933. gadā aprakstīja vācbaltiešu paleontologs Valters Gross, balstoties uz Latvijā pie Kokneses (Cellulosa-Mergel) atrasto materiālu (holotips ir postparietālais vairogs). Vēlāk 1966. gadā, ņemot šo sugu par tipisko, vācu paleontologs Hanss Jessens izveidoja jaunu ģinti Strunius. Šīs sugas zivis dzīvoja Latvijas teritorijā, augšdevona frānas laikmetā (Pļaviņu svīta). Suga nosaukta Valtera Grosa brāļa, Rolanda Grosa vārdā.

 Apraksts 
Strunius rolandi ir neliela izmēra zivis (galva ap 2 cm. gara). Parietāles forma ir līdzīga kā osteolepidīdiem (paplašinās kaudāli). Tā nesaaug ar supratemporale. Bedrīšu līnija uz parietāles ir izvietota kaula vidusdaļā īsu āķu formā. Apakšžoklim priekšpusē ir paresnināta un izteikti izliekta augšējā mala. Dentāles zobotā daļa ir gara. Priekšējie trīs infradentalia ir savā starpā saplūduši, bet ceturtais ir plats un atdalīts ar šuvi. Horizontalās bedrīšu līnijas nav. Mandibulas sensoru kanāls stiepjas gar infra­dentalia mediālo malu. Maxillare aizmugurējā paplašinātā daļa ir nedaudz noliekta uz leju. Dentāles zobiem un simfīzajiem zobiem ir līdzīga mikrostruktūra: bez krokām pamatnē, ar lielu pulpāro dobumu. Dentīna caurulītes, kas caurauž zoba sieniņu no pulpas uz āru, ir ļoti tievas, izvietotas bieži un orientētas šķērseniski. Simfīzie zobi (vismaz 5) ir daudz lielāki par dentāles malējiem zobiem. Tie ir izvietoti asimetriski uz parasimfīzās plātnes kaula pamatnes, un abās pusēs tiem ir virkne mazāku zobu. Lielo zobu virsma ir klāta priekšpusē ar biezu un gludu, bet aizmugurē ar plānu un šķērseniski vagotu emaljas slāni. Galvaskausa kauli ir klāti ar sīkpaugurainu kosmīnu, zem kura ir kaula ķīlīšu ornamentējums.Татаринов Л.П., Новицкая Л.И., Бесчелюстные и древние рыбы. Справочник для палеонтологов, биологов и геологов, МОСКВА, ГЕОС, 2004., 359. lpp.

 Atsauces 

Kategorija:Daivspurzivis