Filipīnu operācija (1944—1945)

Filipīnu operācija (1944. gada 20. oktobris — 1945. gada 15. augusts) bija stratēģiska militāra operācija, ko Otrā pasaules kara laikā veica Amerikas Savienoto Valstu, Austrālijas, Filipīnu un Meksikas bruņotie spēki pret Japānas spēkiem ar mērķi atbrīvot Filipīnas.
1942. gada pirmajā pusē Japānas Impērijas armija ieņēma visas Filipīnas. Divus gadus vēlāk, 1944. gada 20. oktobrī, ar desanta izsēšanos Leites salā Filipīnu austrumos sākās Filipīnu atbrīvošana no Japānas spēkiem. Lai gan Manila tika atbrīvota pēc intensīvām ielu kaujām 1945. gada sākumā, kaujas citviet Filipīnās turpinājās līdz pat kara beigām. Amerikas Savienoto Valstu un Filipīnu Sadraudzības militārie spēki ar Austrālijas un Meksikas 201. iznīcinātāju eskadriļas jūras un gaisa atbalstu joprojām turpināja Filipīnu atbrīvošanu, kad 1945. gada 15. augustā Tokija pavēlēja Japānas spēkiem Filipīnās padoties pēc atombumbu nomešanas Japānas kontinentālajā daļā un Padomju Savienības iebrukuma Mandžūrijā.

Operācija tika veikta trīs posmos. Pirmajā posmā amerikāņu karaspēks ieņēma Leites salu. Lai nodrošinātu desantu Leitē, 1944. gada oktobra pirmajā pusē amerikāņu flotes aviācija veica virkni spēcīgu triecienu Japānas lidlaukiem Taivānā, Filipīnās un citās salās. Operāciju Leites salā veica ASV 6. armija (14 divīzijas, aptuveni 240 tūkstoši cilvēku) un Tālo Austrumu zonas gaisa spēki (2500 lidmašīnas). ASV 7. flote (kuru komandēja admirālis Kinkeids) nodarbojās ar desanta atbalsta sniegšanu. Tālās darbības segumu nodrošināja ASV 3. flote admirāļa Halsija vadībā. Kopumā 7. un 3. flotē bija 35 lidmašīnu bāzeskuģi, 12 kaujas kuģi, 25 kreiseri, 144 iznīcinātāji un 29 zemūdenes. Viņiem pretī stājās 14. Japānas Impērijas armija, kas sastāvēja no 8 kājnieku divīzijām, 1 tanku divīzijas un 4 brigādēm, līdz 180 tūkstošiem cilvēku, kurus atbalstīja 980 1. un 4. gaisa armijas lidmašīnas.

Operācijas priekšvakarā, 17. oktobrī, amerikāņi izsēdināja karaspēku uz mazām salām netālu no Leites līča. Trīs dienas mīnu kuģi attīrīja ejas uz izsēšanās zonām, un bāzes kuģu lidmašīnas uzbruka piekrastes mērķiem. Operācija oficiāli sākās ar izsēšanos Leites līcī 1944. gada 20. oktobrī un ilga līdz 1944. gada 31. decembrim. Japānas flote mēģināja uzbrukt sabiedroto desantam. No 24. līdz 26. oktobrim notika virkne kauju un sadursmju starp pretinieku flotēm, kas vēsturē iegāja ar kopējo nosaukumu Leites līča kauja. Lielākās bija Sibujanas jūras kauja 24. oktobrī, Surigao šauruma nakts kauja 25. oktobrī, Samaras salas kauja 25. oktobrī un Enganjo raga kauja 25.–26. oktobrī. Tajās Japānas flote cieta graujošu sakāvi, zaudējot 4 lidmašīnu bāzes kuģus, 3 kaujas kuģus, 8 kreiserus un 12 iznīcinātājus. Amerikāņi zaudēja vienu flotes un divus eskorta lidmašīnu bāzes kuģus, divus eskadras un vienu eskorta iznīcinātāju.

Operācijas otrā posma mērķis bija Lusonas sala. 1945. gada 9. janvārī ASV 6. armija izsēdās salā 3. un 7. flotes kuģu artilērijas uguns un lidmašīnu aizsegā. Janvāra–februāra laikā amerikāņi ievirzījās dziļi LuSonas salā, atbrīvojot Manilu. Februārī 8. armijas vienības (kuras komandēja ģenerālis R. Eihelbergers) sāka operācijas trešo posmu – kaujas operācijas, lai atbrīvotu Filipīnu dienvidus – Mindanao, Palavanas un citas salas. Filipīnu atbrīvošanā piedalījās Filipīnu Tautas antijapāņu armija un "Hukbalahap" kustības partizāni. Oficiāli operācija beidzās 1945. gada jūlijā. Taču kaujas turpinājās, un atsevišķas japāņu vienības turpināja pretoties līdz Otrā pasaules kara beigām un padevās tikai pēc Japānas kapitulācijas.

Filipīnu salu ieņemšana noveda pie Japānas stratēģiskā stāvokļa tālākas pasliktināšanās. Tika pārtraukta saziņa ar dienvidu jūru zonu, no kurienes nāca stratēģiskās izejvielas, tostarp nafta. Amerikāņi ieguva pilnīgu dominanci Dienvidķīnas jūrā. Hainaņas, Rjūkjū salās un Japānas centrālajās salās tika izveidotas ASV spēku bāzes turpmākai ofensīvai.

 Operācijas sekas 
Pēc Japānas kapitulācijas ASV militārās varas iestādes Filipīnās saņēma gūstā aptuveni 45 000 japāņu karagūstekņu. Šie karagūstekņi tika turēti vairākās nometnēs visā valstī un izmantoti kā darbaspēks kara seku likvidācijā. Ģenerālis Makarturs izveidoja Filipīnu kara noziegumu komisiju, savukārt Filipīnu prezidents Serhio Osmeņa izveidoja Nacionālo kara noziegumu izmeklēšanas biroju. Abas iestādes atbalstīja viena otru kara noziegumu tiesas procesā Tokijā un vēlāk Filipīnu kara noziegumu tiesā.

 Zaudējumi 

ASV Armija un Armijas gaisa spēki
VietaNogalinātiIevainotiKopāLeiteCannon, Leyte: Return to the Philippines, pp. 368–369350411 99115 495LusonaSmith, Triumph in the Philippines, pp. 692–693831029 56037 870Centrālās un Dienvidu Filipīnas207069909060Kopā13 88448 54162 425

Japāņi
VietaNogalinātiSagūstītiKopāLeite65 00082865 828Lusona205 5359050214 585Centrālā un Dienvidu Filipīnas50 260269552 955Kopā320 79512 573333 368

Tiek pieskaitīts arī gandrīz miljons Filipīnu civiliedzīvotāju, kas gājuši bojā operācijas laikā.

 Skatīt arī 
 Filipīnu operācija (1941—1942)

 Atsauces 

 Literatūra 






 Ārējās saites 

Kategorija:Otrais pasaules karš
Kategorija:Otrā pasaules kara kampaņas
Kategorija:Filipīnu vēsture
Kategorija:ASV vēsture
Kategorija:Japānas vēsture