Afganistānas augstākais vadītājs

Afganistānas augstākais vadītājs, oficiāli Afganistānas Islāma Emirāta augstākais vadītājs, un reliģiski Īstenticīgo emīrs, ir Afganistānas absolūtais valdnieks, valsts vadītājs un augstākais reliģiskais līderis, kā arī Taliban vadītājs. Augstākajam vadītājam ir neierobežota vara, un viņš ir visu likumu galvenais autors un pieņēmējs.

Pirmais augstākais līderis, mulla Muhameds Omārs, vadīja Afganistānu no 1996. līdz 2001. gadam, pirms ASV gāza viņa valdību un Omārs bija spiests doties trimdā. Pašreizējais augstākais līderis ir Hibatulla Ahundzada, kurš Taliban bruņotās sacelšanās laikā stājās amatā trimdā 2016. gada 25. maijā pēc tam, kad viņu ievēlēja Vadības padome, un kurš nāca pie varas Afganistānā 2021. gada 15. augustā pēc Taliban uzvaras pār Afganistānas valdības spēkiem 2021. gadā. Kopš nākšanas pie varas Akhundzada ir izdevis daudzus dekrētus, kas ir dziļi pārveidojuši valdības darbu un ikdienas dzīvi Afganistānā, ieviešot savu stingro hanafītu šariata tiesību skolas interpretāciju.

Augstākais vadītājs ieceļ un pārrauga premjerministra un citu ministru kabineta locekļu, kā arī tiesnešu un provinču (vilajetu) un vietējo vadītāju darbību.

 Vēsture 
Amatu izveidoja mulla Muhameds Omārs, kurš 1990. gados nodibināja gan Taliban, gan sākotnējo Afganistānas Islāma Emirātu. 1996. gada 4. aprīlī Kandahārā Omāra sekotāji piešķīra viņam titulu Amir al-Mu'minin (أمير المؤمنين), kas nozīmē "Īstenticīgo emīrs", jo Omārs bija turējis apmetni, kas bija paņemts no Kandahāras Kirka Sharif svētnīcas, un apgalvoja, ka to valkājis islāma pravietis Muhameds. Taliban pārņēma kontroli pār Kabulu 1996. gada 27. septembrī, gāžot prezidentu Burhanudinu Rabani un ieceļot Omāru par valsts vadītāju.

Taliban uzskata Korānu par savu konstitūciju. Tomēr 1998. gadā tas apstiprināja dastūru, dokumentu, kas ir līdzīgs pamatlikumam, kurā Omārs tika pasludināts par augstāko vadītāju, bet netika izklāstīts amata pēctecības process. 1996. gada intervijā Vakils Ahmeds Mutavakils paziņoja, ka Īstenticīgo emīrs ir "tikai Afganistānas" valdnieks, nevis kalifs, kas pretendē uz visu musulmaņu vadību visā pasaulē.

Pēc 11. septembra uzbrukuma un ASV iebrukuma Afganistānā 2001. gadā, Omārs tika gāzts no amata un sāka slēpties Zābolas vilajetā, un tika atjaunots Afganistānas prezidenta amats. Taliban 2002. gadā reorganizējās bruņotās sacelšanās kampaņai, kuras bāze bija Pakistāna. Taliban turpināja apgalvot, ka Omārs ir viņu augstākais vadonis, lai gan viņš maz iesaistījās sacelšanās, nododot operacionālo kontroli saviem vietniekiem. Lai gan Taliban turpināja saglabāt augstākā vadītāja amatu trimdā, to diplomātiski neatzina neviena valsts.

Pēc ofensīvas 2021. gadā, Taliban 15. augustā atguva Kabulu un atjaunoja augstākā vadītāja amatu kā Afganistānas valsts galvas amatu.

 Pilnvaras un pienākumi 
Omāra vadības likā, augstākajam vadītājam bija absolūta vara, un Taliban šariata interpretācija bija pilnībā viņa lēmums.

Saskaņā ar pirmā Islāma Emirāta 1998. gada konstitūcijas projektu, Īstenticīgo emīrs ieceltu Augstākās tiesas tiesnešus.

Tomēr, pašreizējās valdības laikā, emīram ir galīgā vara attiecībā uz politisko amatpersonu iecelšanu, kā arī uz politiskajām, reliģiskajām un militārajām lietām. Emīrs lielu daļu sava darba veic caur Augstāko Šuru jeb Vadības padomi, kuru viņš vada, un kas atrodas Kandahārā un pārrauga kabineta darbu un personu iecelšanu galvenajos kabineta amatos.

Tomēr, kā norādīts Al Jazeera ziņojumā, Ministru kabinetam nav pilnvaru, un visus lēmumus konfidenciāli pieņem Ahundzada un Vadības padome. Augstākais vadītājs saņem augstāko valdības algu atjaunotajā Islāma Emirātā — 228 750 afgānu mēnesī.

 Piezīmes un atsauces 
 Piezīmes 

 Atsauces 

*
Kategorija:Afganistānas politika
Kategorija:Afganistāna