Bredas aplenkums (1624)

Bredas aplenkums 1624.–1625. gadā () norisinājās Nīderlandes Neatkarības kara laikā. Aplenkuma rezultātā Breda, Nīderlandes nocietināta pilsēta, nonāca spāņu Flandrijas armijas kontrolē.

 Priekšvēsture 
Spāņiem, aplencot Bredu, bija izvirzīti vairāki mērķi. Atrodoties uz pašas Spānijas Brabantes robežas, Breda bija ērts atspēriena punkts iespējama holandiešu iebrukuma Brabantē gadījumā. Pilsētas ieņemšana šo iespēju būtu ievērojami apgrūtinājusi. Un pēc Bredas ieņemšanas tuvējās holandiešu pilsētas, piemēram, Bergena Zomā, varēja kļūt par vieglu laupījumu Spānijas armijai.
Taču galvenais mērķis bija atjaunot kara laikā satricināto prestižu un pacelt spāņu karaspēka morāli. Kopš 1590. gada Breda atradās holandiešu rokās, kad Bredas aplenkuma laikā republikāņu karaspēks Orānas Morica vadībā, izmantojot faktu, ka spāņi neapturēja pilsētā ienākošos kuģus ar kūdru, apbruņoja 70 vīru vienību, kas ar vienu no šiem kuģiem nonāca pilsētā un ieņēma to praktiski bez cīņas. Šo apkaunojumu varēja izpirkt, atgūstot kontroli pār cietoksni, kas arī tika uzskatīts par neieņemamu. Pats Spinola vēlējās atjaunot savu godu pēc neveiksmīgā Bergenas Zomā aplenkuma 1622. gadā.

Arī Spānija vēlējās iegūt labvēlīgu pozīciju sarunās par iespējamu mieru. Iekarojot Bredu, tā varētu vieglāk diktēt savus nosacījumus sarunās, piemēram, prasības pēc reliģiskās brīvības katoļiem Nīderlandes Republikā vai Šeldas izmantošanu kuģošanai.

No militārā viedokļa Bredas aplenkums bija ārkārtīgi riskants un pilnīgi bezjēdzīgs pasākums, kura galvenais mērķis bija paaugstināt karaspēka morāli, bet no politiskā viedokļa tam bija liela ietekme. Visa Eiropa gadu uzmanīgi sekoja līdzi notikumiem Bredā.

 Karojošās puses 
 Bredas cietokšņa garnizons 
Miera laikā Bredas garnizonu veidoja 17 strēlnieku rotas pa 65 vīriem katrā un 5 kavalērijas eskadroni pa 70 jātniekiem katrā. Kad izplatījās baumas, ka pilsēta tiks aplenkta, katru eskadru pastiprināja vēl 30 jātnieki. Kājnieku pulks tika papildināts ar 28 rotām, kopā 135 vīri. Lai taupītu pārtiku, īsi pirms aplenkuma uz Gertrūdenbergas pilsētu tika nosūtīti 3 eskadroni. Kopējais garnizons, ieskaitot 100 vīrus, kas apsargāja pili, bija aptuveni 5200 karavīru.

Papildus karavīriem cietoksnī uzturējās arī civiliedzīvotāji – pilsētnieki un zemnieki no tuvējiem ciemiem, kuri meklēja pilsētā aizsardzību no spāņu karaspēka. Sievietes gatavoja ēdienu aizstāvjiem un rūpējās par slimajiem un ievainotajiem. Bredas vīriešu iedzīvotāji vecumā no 20 līdz 70 gadiem, aptuveni 1800 cilvēku, bija bruņoti un atbalstīja karavīrus. Pilsētas kopējais iedzīvotāju skaits bija 13 111 cilvēki, kas dzīvoja apmēram 1200 mājās.

 Spāņu armija 
Pretrunīgi un nepilnīgi dati neļauj noteikt Spānijas armijas lielumu. Saskaņā ar aplēsēm, 1625. gada 2. maijā karavīru skaits bija aptuveni 80 tūkstoši. No tiem aptuveni 25 tūkstoši bloķēja cietoksni, 25 tūkstoši apsargāja pārtikas un munīcijas piegādes koridoru, bet 30 tūkstoši bija rezerves karavīri.
+ Spāņu armijas sastāvsJ.P.M. Rooze et al. De belegering van Breda door Spinola 1624—1625, A45 procenti tautība karaspēka veids 38 %  flāmi  kājnieki 24 %  vācieši  kājnieki 10 %  itāļi  kājnieki 9 %  spāņi  kavalērija 9 %  spāņi  kājnieki 5 %  franči  kājnieki 5 %  angļi  kājnieki
Spānijas armija bija neviendabīga savā nacionālajā sastāvā (sk. tabulu), un lielākā daļa karavīru bija holandieši un vācieši. Dominējošā armijas daļa bija kājnieki, kam sekoja kavalērija un neliels skaits īru lielgabalnieku. Kājnieki bija bruņoti ar zobeniem un piecus metrus gariem pīķiem, rapieriem, musketēm vai arkebūzām. Kavalērija bija bruņota ar šķēpu, divām pistolēm vai divām pistolēm un arkebūzu.

 Aplenkums 
Orānas Morics sapulcināja 8000 līdz 9000 vīru lielus spēkus Neimegenā un mēģināja atbrīvot Bredu. Ierodoties Bredā, viņš atturējās no uzbrukumiem un aprobežojās ar uzbrukumiem spāņiem ar nelielām vienībām. Viņš arī mēģināja nogriezt viņu pārtikas un munīcijas piegādes ceļus. Morica spēku mēģinājums ierīkot nometni tuvāk spāņu līnijām neizdevās, jo Spinola pavēlēja appludināt teritoriju, atverot slūžas un holandiešiem nācās samierināties ar spāņu piegādes ceļu pārraušanu. Lai atbalstītu holandiešus, grāfs Mansfelds ieradās Zēlandē ar 300 kuģiem, kas veda Anglijā savervētus karavīrus.

Pašā Bredā aplenkto spēki bija izsmelti, tie cieta lielus zaudējumus un viņiem bija ierobežotas piegādes. Tūkstošiem iedzīvotāju nomira no bada un epidēmijām. Mira arī daudzi karavīri, tāpēc pilsētas iedzīvotājiem tie bija jāaizstāj. Orānas Morics nomira 1625. gada 13. aprīlī. Viņa pēctecis stadhauldera amatā bija Orānas Frīdrihs Henrihs. Ar pastiprinātu holandiešu armiju viņš sāka mēģinājumus atbrīvot Bredu. Spinola ar daļu savu karaspēka virzījās viņam pretī un starp atsevišķām vienībām izcēlās sadursmes. 13. maijā holandieši mēģināja ieņemt spāņu pozīcijas, bet bija spiesti atkāpties.

 Bredas nodošana 
Orānas Frīdrihs Henrihs nolēma nodot Bredu un 24. maijā viņš nosūtīja admirālim Nasavas Justīnam šifrētu vēstuli, kurā ziņoja, ka mēģinājums pārraut aplenkumu nav izdevies, un ieteica viņam vienoties par pilsētas padošanās nosacījumiem ar spāņiem. Viņš arī lūdza Justīnam izmantot gaismas signālus, lai ziņotu, cik dienām pārtikas krājum pilsētā ir atlicis. Naktī tika iedegtas vienpadsmit lāpas, kas nozīmēja, ka pārtika bija palikusi vienpadsmit dienām, līdz 5. jūnijam. Tā kā Spinolam bija izdevies pārtvert un atšifrēt ziņojumu, viņš zināja par pārtikas trūkumu pilsētā un cietokšņa aizstāvju nenovēršamo kapitulācijas piedāvājumu. Atbildot uz to, Justīns nosūtīja vēstnesi ar ziņu, ka pilsēta ir šausmās par šīm ziņām.

Džastins uzsāka sarunas ar Hendriku van den Bergu par cietokšņa padošanās nosacījumiem. Sarunu laikā kļuva skaidrs, ka visas Justīna izvirzītās prasības varētu tikt izpildītas, piešķirot Bredas iedzīvotājiem reliģijas brīvību. Vēl viens nosacījums bija Bredas bruņotā garnizona godpilna atkāpšanās - ar plīvojošiem karogiem un bungām rībot - uz Gertrūdenbergas pilsētu. 2. jūnijā Spinola un Justīns parakstīja kapitulācijas noteikumus, un trīs dienas vēlāk, 5. jūnijā, ap pulksten 9:00, Bredas garnizons atstāja cietoksni.

Bredu holandieši atguva 1637. gadā.

 Attēlojums mākslā un kino 
"Bredas nodošana" bija viena no divpadsmit batālā žanra gleznām, kas radītas, lai pieminētu karaļa Felipes IV karaspēka uzvaras. Visas bija paredzētas novietošanai Karaliskajā zālē () Buen Retiro pilī netālu no Madrides.Horst Lademacher, Simon Groenveld. Krieg und Kultur, p. 275 Blakus tām atradās gleznu cikls, kurā attēlotas desmit epizodes no Hērakla dzīves, ko gleznojis Fransisko de Surbarans, un valdošās karaliskās ģimenes trīs paaudžu portreti: Felipe III un viņa sieva Austrijas Margarita, Felipe IV un Francijas Elizabete, un princis Austrijas Baltazars Karloss, visus tos gleznojis Djego Velaskess un viņa palīgi. Gleznojumi bija paredzēti, lai simbolizētu Spānijas Habsburgu slavu un neuzvaramību.

Bredas aplenkums ir Pedro Kalderona lugas "Bredas aplenkums" (1625) un Arturo Peresa-Revertes romāna "Spāņu niknums" (1998) temats, kas bija filmas "Kapteinis Alatriste" (2006) pamatā.

 Atsauces 

 Literatūra 





 Ārējās saites 

 Jacques Callot's prints of the siege
 Siege of Breda

Kategorija:Aplenkumi
Kategorija:Kaujas ar Spānijas piedalīšanos
Kategorija:1624. gads
Kategorija:17. gadsimta kaujas