Ivans Fedčenkovs

Ivans Fedčenkovs jeb Metropolīts Venjamins (, 1880—1961) bija Pareizticīgo baznīcas Rīgas un visas Latvijas metropolīts no 1947. līdz 1951. gadam. 

 Dzīvesgājums 
Dzimis 1880. gada 14. septembrī Važku (Iļjinkas) ciemā, Tambovas guberņā. Mācījās Tambovas pilsētas Garīgajā skolā un Pēterburgas Garīgajā akadēmijā. 1907. gadā kļuva par mūku Venjaminu, 1909. gadā par arhibīskapa Sergija (Stragorodska) sekretāru. No 1910. gada darbojās Pēterburgas Garīgās akadēmijas Pastorālās teoloģijas, homilētikas un askētisma nodaļā, no 1911. gada bija Taurīdas Garīgā semināra rektors, arhimandrīts.  

Krievijas pilsoņu kara laikā atbalstīja Balto kustību, 1919. gada 10. (23.) februārī viņu iesvētīja par Sevastopoles bīskapu. 1920. gada marta beigās — aprīļa sākumā viņš bija Dienvidkrievijas bruņoto spēku bīskaps. 1920. gada novembrī kopā ar Vrangeļa Vrangeļa armijas karavīriem un citiem bēgļiem devās bēgļu gaitās. 1923. gada rudenī kļuva par Prāgas arhibīskapa vikāru Karpatu Krievzemē. Pēc izraidīšanas no Čehoslovākijas viņš atgriezās Serbijas Petkovicas klosterī. 1925. gadā strādāja par inspektoru Parīzes Svētā Sergija pareizticīgo garīgajā institūtā. 1932. gadā, palikdams uzticīgs Maskavas patriarhātam, kļuva par arhibīskapu.
No 1933. līdz 1947. gadam bija Maskavas patriarhāta ekzarhs Ziemeļamerikā, Aleutu salu un visas Ziemeļamerikas metropolīts (1938–1947). No 1945. gada 31. janvāra līdz 2. februārim viņš piedalījās Krievijas Pareizticīgās baznīcas koncilā Maskavā un patriarha Aleksija I vēlēšanās, pēc tam atgriezās ASV. 1945. gada 30. jūnijā viņam piešķīra PSRS pilsonību. 

1947. gada 21. augustā viņu iecēla par Rīgas un Latvijas metropolītu un 1948. gada 19. februārī viņš ieradās Rīgā un jau 25. februārī novadīja savu pirmo dievkalpojumu Rīgas Kristus Piedzimšanas katedrālē kā Rīgas diecēzes vadītājs. 1950. gada 14.–16. jūlijā viņš vadīja jubilejas svinības, kas bija veltītas Rīgas diecēzes 100. gadadienai. 16. jūlijā viņš sniedza ziņojumu ar nosaukumu “Pareizticības pašreizējā situācija Latvijā”. Būdams Rīgas diecēzes vadītājs , viņš ieguva atļauju izdot Rīgas diecēzes biļetenu “Vēstis”. Tomēr viņam radās konflikti ar vietējiem Krievijas Pareizticīgās baznīcas lietu padomes pārstāvjiem N. Smirnovu un viņa pēcteci A. Saharovu. Pilnvarotais pārstāvis A. Saharovs rakstīja Krievijas Pareizticīgās baznīcas lietu padomei: 

Latvijas PSR Komunistiskās partijas Centrālkomitejas pirmais sekretārs Jānis Kalnbērziņš lūdza Krievijas Pareizticīgās baznīcas lietu padomi atcelt Venjaminu no amata.

Pēc tam viņš bija Rostovas un Novočerkaskas metropolīts (1951–1955) un Saratovas un Balašovas metropolīts (1955–1958).
Mūža nogalē dzīvoja Pečoru klosterī.
Miris 1961. gada 4. oktobrī Pleskavas-Pečoru klosterī, apglabāts klostera alās.

 Piezīmes un atsauces 

Kategorija:1880. gadā dzimušie
Kategorija:1961. gadā mirušie
Kategorija:Latvijas pareizticīgo bīskapi