SMS Prinz Adalbert (1901)

SMS Prinz Adalbert ('Viņa Majestātes kuģis Princis Adalberts') bija bruņotais kreiseris, kas uzbūvēts 20. gadsimta sākumā Vācu Ķeizariskajai kara flotei. Tas nosaukts par godu agrākajai korvetei Prinz Adalbert un bija savas klases vadošais kuģis.

Prinz Adalbert uzbūvēts Ķīles ķeizariskajā dokā. Tā ķīlis ielikts 1900. gada aprīlī, un ūdenī nolaists 1901. gada jūnijā. Kuģa pabeigšana 1904. gada janvārī bija aizkavējusies pārmērīga kuģu būvniecības projektu skaita dēļ Ķīles dokā. Tā bruņojumu veidoja galvenā baterija, kas sastāvēja no četriem  (8,3 collu) lielgabaliem, kas bija ievērojams uzlabojums salīdzinājumā ar iepriekšējo bruņoto kreiseri Prinz Heinrich, kuram bija tikai divi  (9,4 collu) lielgabali. Kuģis spēja sasniegt maksimālo ātrumu 20 mezgli (; 23 jūdzes stundā).

Pēc nodošanas ekspluatācijā Prinz Adalbert kalpoja kā artilērijas apmācības kuģis, un šo lomu tas ieņēma lielāko daļu savas karjeras. 20. gadsimta sākumā tas trenējās Mājas flotē, kuru vēlāk pārdēvēja par Atklātās jūras floti, un vairākkārt apmeklēja arī ārvalstis. Pēc Pirmā pasaules kara sākuma 1914. gada jūlijā kuģi norīkoja uz izlūkošanas spēkiem Baltijas jūrā, un tā uzdevums bija aizsargāt Vācijas piekrasti no Krievijas flotes uzbrukumiem. Pēc tam, kad tā māsas kuģi nogremdēja 1914. gada novembrī, tas kļuva par kreiseru eskadras flagmani Baltijā. Tas veica operācijas pret Krievijas spēkiem, tostarp bombardēja Liepājas ostu, atbalstot Vācijas armiju. 1915. gada jūlijā to torpedēja britu zemūdene, bet tas varēja atgriezties ostā un tika salabots. Otro reizi kuģi torpedēja 1915. gada 23. oktobrī; tad torpēda detonēja tās munīcijas nodalījumos, šoreiz ātri nogremdējot kuģi. No 675 cilvēku lielās apkalpes izglāba tikai trīs vīrus, kas bija lielākais Vācijas jūras spēku zaudējums Baltijas jūrā kara laikā.Halpern, Paul G. (1995). A Naval History of World War I. Annapolis: Naval Institute Press. ISBN 978-1-55750-352-7.

 Konstrukcija 
Kreiseru korpusus sadalīja 14 galvenajos nodalījumos ar ūdensnecaurlaidīgām starpsienām. Dubultdibens stiepās 60% no kuģa garuma. Kuģu korpusus būvēja, izmantojot jauktu rāmju sistēmu.

 Bruņojums 
Bieži sastopams trūkums daudziem tā laika kuģiem: centrālā kazemāta apakšējā pakāpe atradās pārāk zemu, kā rezultātā mērenos jūras apstākļos tās lielgabali applūda.

 Kuģa bojāeja 
1915. gada jūlijā britu zemūdene E9, kuru komandēja 3. ranga kapteinis Makss Hortons, torpedēja bruņotu vācu kreiseri. Par to Krievijas Impērijas cars Nikolajs II apbalvoja zemūdenes kapteini ar Svētā Jura krusta 4. šķiru.

1915. gada oktobrī cita britu zemūdene E8 (komandieris-leitnants Frensiss Gudharts) ieņēma pozīciju pie Liepājas ostas un 23. oktobrī Gudharts pamanīja tikko saremontētu bruņotu vācu kreiseri, ko pavadīja divi iznīcinātāji, kuģojot gar Liepājas bākām starp divām vācu mīnu lauku joslām. Pēc tam, palaidis garām iznīcinātājus Gudharts no 5 Kabeļtauvu attāluma izšāva vienu torpēdu, kas trāpīja kuģa priekšgala artilērijas nodalījumā. Sekojošais sprādziens bija tik spēcīgs, ka pati E8 zemūdene, zaudējusi kontroli, tika izmesta jūras virspusē. Tajā brīdī visi jūrnieki uz iznīcinātājiem pēkšņi pagriezās uz vietu, kur kreiseris tikko bija atradies, tādējādi britu zemūdenei izvairoties no atklāšanas. Sprādziena rezultātā tikai trīs kreisera apkalpes locekļus izglāba un bojā gāja pārējie 672 jūrnieki. Kopš Pirmā pasaules kara sākuma vācu flote nebija cietusi tādus zaudējumus Baltijā. Par šo uzbrukumu leitnants Gudhards saņēma 4. šķiras Svētā Jura ordeni.

 Kuģa kapteiņi 
 Kapteinis Hermanis Jakobsens: 1904. gada janvāris — 1905. gada septembris
 Kapteinis Erhards Šmits: 1905. gada septembris — 1907. gada septembris
 Fregatkapteinis Makss Vičels: 1907. gada septembris — 1910. gada septembris
 Fregatkapteinis Valdemārs Paipers: 1910. gada septembris — 1911. gada septembris
 Kapteinis Ferdinands Bertrams: 1912. gada novembris — 1914. gada augusts
 Kapteinis Andreas Mišelsens: 1914. gada augusts — 1915. gada augusts
 Fregatkapteinis Vilhelms Banemanis: 1915. gada augusts — 1915. gada oktobris (kuģa nogrimšana)

 Kuģa vraks 
Kuģa vraku 2007. gada jūnijā atklāja zviedru nirēji no uzņēmuma Deep Sea Productions  dziļumā jūras sektorā 56° 33′ N, 20° 18′ E (koordinātas: 56° 33′ 0″ N, 20° 18′ 0″ E | OSM |).

 Atsauces 

 Literatūra 
 Erich Gröner, Dieter Jung und Martin Maass: Die deutschen Kriegsschiffe 1815—1945 Band 1. Bernard & Graefe Verlag, München 1982, ISBN 3-7637-4800-8.
 John Roberts, H. C. Timewell, Roger Chesneau (Hrsg.), Eugene M. Kolesnik (Hrsg.): Kriegsschiffe der Welt 1860 bis 1905. Band 1: Großbritannien/Deutschland. Bernard & Graefe Verlag, Koblenz 1983, ISBN 3-7637-5402-4.

 Ārējās saites 

 Navypedia.org

Kategorija:Pirmais pasaules karš
Kategorija:Vācijas karakuģi
Kategorija:Baltijas jūra