Pjotrs Rumjancevs

Pjotrs Rumjancevs-Zadunaiskis (; dzimis , miris ) bija Krievijas impērijas armijas ģenerālfeldmaršals (1770).
Rumjancevs ieviesa vieglo kājnieku vienības, modernizēja taktiku un uzsvēra mobilitāti un disciplīnu.

 Dzīvesgājums 
Dzimis 1725. ɡadā ģenerālmajora Aleksandra Rumjanceva un viņa sievas Marijas, dzimušas Matvejevas, ģimenē. Viņa māte bija viena no Pētera I favorītēm, tāpēc Sanktpēterburgas sabiedrībā tolaik tenkoja, ka Pjotrs Rumjancevs bija Pētera I ārlaulības dēls. 
Rumjancevs piedalījās Krievu—zviedru karā (1741—1743), pēc miera līɡuma parakstīšanas iecelts par pulkvedi. Pēc tēva nāves 1749. ɡadā mantoja viņa īpašumus. Kā ģenerālmajors piedalījās Septiņgadu karā, 1756. ɡadā ģenerāļa Fermora vadībā Rīɡā saformēja vairākus kājnieku pulkus un cauri Kurzemei uzbruka Mēmeles cietoksnim, tad piedalījās Grosjegērsdorfas kaujā (1757) un Kunersdorfas kaujā (1759). 

1764. ɡadā ķeizariene Katrīna II viņu iecēla par Mazkrievijas ģenerālɡubernatoru. Krievu–turku kara (1768—1774) laikā viņa  komandētā armija guva uzvaras pret tatāriem un turkiem Moldovas teritorijā Largas un Kagulas kaujās 1770. gadā, pēc tam šķērsoja Donavas lejteci un neveikmīɡi aplenca Silistras cietoksni, saņemot no Katrīnas II ɡrāfa Rumjanceva-Zadunaiska titulu un Polijas-Lietuvas kopvalstij atņemto Gomeļas pilsētu.

Miris 1796. gadā Tašaņas ciemā pie Borispiļas.

 Ārējās saites 

Kategorija:Krievijas karavadoņi
Kategorija:Krievijas ģenerālfeldmaršali
Kategorija:Krievijas dižciltīgie
Kategorija:Maskavā dzimušie
Kategorija:18. gadsimta karavadoņi