Aleksis fon der Pālens

Aleksis fon der Pālens (; dzimis , miris ) bija zemes īpašnieks, ģeologs un paleontologs, Pālenu dzimtas pārstāvis, Baltijas dzelzceļa sabiedrības dibinātāja, Aleksandra fon der Pālena dēls. A. Pālens pētīja Igaunijas ordovika pleckājus.

 Dzīvesgājums 
Aleksis fon der Pālens dzimis 1850. gada 4. jūnijā savas dzimtas muižā Palmsē, Igaunijas ziemeļos brīvpilsoņa un politiķa Aleksandra fon der Pālena ģimenē. Pamatizglītību viņš sākumā ieguva mājās, bet pēc tam Tallinas domskolā. No 1870 līdz 1973. gadam viņš studēja tiesību zinātni Tartu Universitātē, bet no 1873. līdz 1875. gadam — mineraloģiju, iegūstot mineraloģijas zinātņu kandidāta grādu. Bet Aleksi ieintersēja arī paleontoloģija, jo arī viņa tēvs bija savācis paleontoloģisku kolekciju. 1876. līdz 1877. gadam viņš Sanktpēterburgā veica paleontoloģiskus pētījumus, kuru rezultātā publicēja monogrāfiju par Igaunijas pleckājiem. Pēc precībām ar baronesi Ļubovu Annu Štālu fon Holšteinu 1877. gada 10. augustā viņš dzīvoja un darbojās savos dzimtas īpašumos Palmsē un Ilumjae (laulībā viņiem bija četri bērni). Šajā laikā viņš pildīja apgabaltiesas tiesneša palīga amatu. Kādu laiku viņš nodarbojās ar Vaidas un Palmses īpašumu pārvaldi, ieviešot novatoriskas metodes lauksaimniecībā, bet no 1908. gada dzīvoja Tallinā. 1909. gadā A. Pālens tika ievēlēts par Igaunijas dabaszinību biedrības prezidentu (dibināta 1875. gadā kā Igaunijas literatūras biedrības sekcija). Viņš organizēja un papildināja muzeja kolekcijas, kas bija saistīts ar šo biedrību. Viņš savāca bagātīgu minerālu un fosiliju privātkolekciju. Viņš bija "Provinces dabas vēstures asociācijas" (Verein für provinzielle Naturkunde) priekšsēdētājs un Igaunijas literatūras biedrības goda loceklis. Pēc Pirmā pasaules kara un revolūcijas Krievijā A. Pālens 1918. gadā pārcēlās uz Kolbergu Vācijā. Miris 1925. gada 7. augustā 75 gadu vecumā, Štetinā.

 Zinātniskā darbība 
A. Pālens pētīja Ziemeļigaunijas kvartāra ģeoloģiju, tai skaitā ledāju šļūdoņa abrāziju, Keri salas gāzes emisiju (viņš apsprieda ar Bruno Dossu Keri salas ģeoloģisko uzbūvi un gāzes emisijas cēloņus, kurus vēlāk izskaidroja Augusts fon Mikvics) u.c. 1873. gadā viņš pavadīja akadēmiķi Frīdrihu Šmitu ģeoloģiskajā pētniecības braucienā pa Igauniju. Dzelzceļa iecirknī netālu no Ulvi muižas A. Pālens atrada pasaulē senāko jūras ezi, kas tika nosaukta viņa dzimtas vārdā (Bothriocidaris pahleni). Viņa vārdā nosaukti arī citi izmiruši organismi (piemēram, trilobīti Ptychopyge pahleni un Lichas pahleni, vai arī galvkājis Cyrtoceras pahleni). Pats Pālens 1877. gadā publicēja monogrāfiju par Orthisina pleckājiem, kurā aprakstīja 15 sugas. Pleckāju ģints Pahlenella arī ir nosaukta viņa vārdā. Vēl viņš mēģināja noteikt kembrija nogulumu secību Kundas upes ielejas atsegumos un izskaidrot reljefa formas, kas izveidojušās ledāja ietekmē.

 Bibliogrāfija 
 Monographie der baltischen-silurischen Arten der Brachiopoden Ortisina. St. Petersbourg, 1877
 Erwiderung auf Professor B. Doss Bemerkungen zu den geologischen Verhältnissen beim Kundaer Gletscherschliff und auf der insel Kokskär. Reval, 1914

 Atsauces 

Kategorija:Paleontologi