Etrusku alfabēts

Etrusku alfabēts bija viena no senitāļu rakstības sistēmām, ko etruski izmantoja Itālijā no apmēram 7. gadsimta p.m.ē. līdz 1. gadsimtam p.m.ē. Tas radās, aizgūstot grieķu alfabētu no Kūmu kolonijas, kas savukārt bija balstīts uz feniķiešu rakstību. Sākotnēji etrusku alfabētā bija 26 burti, taču daudzi no tiem etrusku valodai nebija nepieciešami, un laika gaitā sistēma tika vienkāršota līdz aptuveni 20 burtiem.

Etrusku rakstība parasti tika virzīta no labās uz kreiso pusi, lai gan agrākos pieminekļos sastopama arī bustrofedons — (rindas maina virzienu kā arklu vagu). Saglabājušies uzraksti kapu plāksnēs, keramikā, spoguļos, ieročos un reliģiskos priekšmetos ir viens no galvenajiem avotiem etrusku valodas izpētei, lai gan pati valoda vēl pilnībā nav atšifrēta.

Etrusku alfabētam bija liela nozīme Eiropas kultūras vēsturē, jo tieši no tā attīstījās latīņu raksts, ko pārņēma romieši un kas kļuva par pamatu lielākajai daļai mūsdienu Eiropas un pasaules rakstību.

 Alfabēts 
Etrusku alfabēts tika veidots pēc grieķu parauga, un senākajās versijās bija 26 burti. Vēlāk etruski lietoja tikai tos, kas atbilda viņu valodas skaņām – apmēram 20. Šeit ir rekonstruēts alfabēts tā klasiskajā formā:

𐌀 𐌁 𐌂 𐌃 𐌄 𐌅 𐌆 𐌇 𐌈 𐌉 𐌊 𐌋 𐌌 𐌍 𐌎 𐌏 𐌐 𐌑 𐌒 𐌓 𐌔 𐌕 𐌖 𐌗 𐌘 𐌙

 Burti B, D, O, G etrusku valodā nebija lietoti, jo šīm skaņām nebija atbilsmes.
 Etrusku rakstībā lietoja īpašu S-variantu (𐌑 = Ś), kas atveidoja skaņu starp [s] un [š].
 Grieķu aizguvumi Θ (theta), Φ (phi), Ψ (psi) etruskiem bija vajadzīgi, jo viņu valodā bija aspirēti līdzskaņi.
 Vēlākajā posmā (5.–3. gs. p.m.ē.) alfabēts tika vienkāršots līdz 20 burtiem, pielāgots praktiskajām vajadzībām.

 Ārējās saites 

Kategorija:Grieķijas vēsture
Kategorija:Itālijas vēsture
Kategorija:Rakstība