Vakareiropas latviešu sociāldemokrātu savienība

Vakareiropas latviešu sociāldemokrātu savienība (VLSS), arī Rietumeiropas latviešu sociāldemokrātu savienība, bija nelegāla  latviešu revolucionāra emigrantu politiska organizācija Londonā.

Savienību dibināja 1899. gada septembrī emigrējošie jaunstrāvnieki Miķelis Valters, Fricis Roziņš, Ernests Rolavs, Emīls Skubiķis u.c. Savienības mērķis bija sekmēt revolucionāru kustību Latvijā un organizēt sociāldemokrātiskās un marksistiskās literatūras izdošanu latviešu valodā ārzemēs.

Savienība izdeva savu laikrakstu "Latviešu Strādnieks" un brošūru sēriju "Strādnieku bibliotēka", kas 1900. gadā pirmo reizi latviešu valodā izdeva "Komunistiskās partijas manifestu" F. Roziņa tulkojumā. Kārļa Marksa un Frīdriha Engelsa darbu un citas literatūras izdošanai tika nodibināts Vakareiropas latviešu sociāldemokrātu savienības apgāds, bet iespiešanai tika izveidota latviešu sociāldemokrātu spiestuve Londonā.

Ļoti īsā laikā savienībā sākās savstarpējas nesaskaņas starp "Latviešu Strādnieks" redaktoru F. Roziņu un redkolēģijas locekļiem E. Rolavu, M.Valteru u.c. sakarā ar latviešu nacionālo jautājumu, kas noveda līdz savienības sašķelšanās 1900. gada jūnijā. Laikrakstu izdošana tika pārtraukta, bet F. Roziņš u.c. savienību pameta. Savienība formāli izira 1900. gada 22. jūlijā.

Vēlāk VLSS atlikušie biedri, tai skaitā M. Valters, E. Rolavs, E. Skubiķis u.c., apvienojās ar ASV latviešu sociāldemokrātu savienību, kas 1903. gada 22. jūlijā izveidoja Latviešu sociāldemokrātu savienību, kamēr VLSS pametušie biedri F. Roziņš u.c. piedalījās LSDSP izveidošanā. (1987).

 Atsauces 

Kategorija:Latvijas bijušās politiskās partijas
Kategorija:Latvijas sociāldemokrātiskās partijas