Nabatiešu raksts

Nabatiešu raksts ir semītu izcelsmes abdžadiska rakstība, kas attīstījās no aramiešu raksta apmēram 2. gadsimtā p.m.ē. Tas tika lietots Nabatejas valstī, kuras centrs atradās mūsdienu Jordānijas teritorijā, īpaši Petras pilsētā. Raksts tika izmantots administratīvos, reliģiskos un piemiņas uzrakstos.

Nabatiešu raksts sastāv no 22 burtiem un, tāpat kā citi semītu abdžadi, galvenokārt apzīmē līdzskaņus. Raksts tiek rakstīts no labās uz kreiso pusi. Salīdzinājumā ar agrāko aramiešu rakstu, nabatiešu burti kļuva apaļāki un plūstošāki, jo arvien biežāk tika rakstīti kursīvā stilā.

Šī raksta attīstībai bija būtiska nozīme arābu rakstības veidošanās procesā. Tieši no nabatiešu raksta, pakāpeniski mainoties burtu formām un savienojumiem, 4.–6. gadsimtā izveidojās agrīnais arābu raksts. Tādēļ nabatiešu raksts tiek uzskatīts par tiešu arābu alfabēta priekšteci.

Nabatiešu uzraksti ir saglabājušies akmenī, kapenēs, tempļos un monētās visā Levantes un Arābijas ziemeļu reģionā. Pēc Nabatejas valsts iekļaušanas Romas impērijā 106. gadā nabatiešu raksta lietojums pakāpeniski samazinājās, to aizstājot grieķu un vēlāk arābu rakstībai.

Mūsdienās nabateju raksts netiek lietots ikdienā, taču tam ir liela nozīme vēsturiskajā lingvistikā un paleogrāfijā kā saiknei starp aramiešu un arābu rakstu sistēmām.

 Ārējās saites 

Kategorija:Alfabēti
Kategorija:Abdžadi