Venēcijas stikla pildspalva

Venēcijas stikla pildspalva ir rakstāmrīks un zīmēšanas rīks. Tā ir pilnībā izgatavota no stikla un sastāv no pildspalvas un roktura, kas ir viengabala. Rakstīšanai tiek izmantots krāsains šķidrums, parasti tinte.

 Vēsture 
Līdz 18. gadsimtam, paplašinoties tirdzniecībai un attīstoties mākslai, veikti vairāki mēģinājumi izgatavot stikla spalvas kā alternatīvu līdz tam izmantotajām zoss spalvām. Ekonomiskais spiediens uz izturīgiem rakstāmrīkiem bija liels. Tā, piemēram, 19. gadsimta sākumā Vācijā gadā patērēti apmēram 50 miljoni spalvu, bet Anglija katru gadu importēja apmēram 27 miljonus spalvu no Sanktpēterburgas.Dietmar Geyer: Schreibgeräte sammeln. Vom Faustkeil zum Griffel, vom Federhalter zum Füllfederhalter und Faserschreiber (Rakstāmlietu kolekcionēšana. No cirvja līdz rakstāmpalikai, no pildspalvas līdz pildspalvai un flomāsteram; vācu), Minhene (Vācija) 1989, ISBN 3-87467-391-X. Zosu spalvas pārāk ātri nolietojās. Tā, piemēram, rakstītājs dienā patērēja apmēram piecas spalvas.

Tāpēc Japānā, Ziemeļamerikā un Vācijā stikla ražotāji mēģināja ražot plāna stikla stieņus ar smailiem galiem, kuros varēja uzkrāt tinti. Tomēr tie bija pārāk trausli, lai varētu būt nopietna alternatīva zosu spalvām, kaut arī tie piedāvāja lielas priekšrocības, jo mazāk nolietojās un varēja rakstīt uz koka, papīra, ādas un līdzīgiem materiāliem. Tomēr Tīringenes stikla pūtējiem izdevās uzlabot stikla izturību, kā arī kohēzijas un kapilāro spēku, tāpēc stikla spalva pamazām kļuva par populāru rakstāmrīku.

1902. gadā japāņu amatnieks Sadajiro Sasaki (1868—1912), kas nodarbojās ar vējdzirnavu ražošanu, izstrādāja stikla spraišļus, kurus sākumā izgatavoja ar bambusa rokturiem. Tās plašā apjomā ražoja Sase Industry Co., Ltd. (japāņu valodā 佐瀬工業所 Sase Kogyosho), ko dibināja Sadajiro Sasaki skolnieks. Vēlākais uzņēmuma īpašnieks Isamu Sase (1926—1989) turpināja attīstīt stikla pīkstuli un lika to ražot no viena gabala ar stikla rokturi.

Franču, amerikāņu un vācu ražotāji izmantoja stikla spalvas pildspalvās. 19. gadsimtā stikla spalvas izmantotas audumu marķēšanai tekstilrūpniecībā ASV. 20. gadsimta 20.  gados tā atkal kļuva populāra amerikāņu sabiedrībā. Tā piedzīvoja renesansi arī abu pasaules karu laikā, kad valdīja deficīta ekonomika.
Tomēr stikla spalvas triumfs drīz beidzās, jo vienlaikus arvien vairāk izplatījās metāla spalvas, kas tika nepārtraukti uzlabotas.Jörg Martin Kuhn: Wissenswertes über Füllfederhalter: Geschichte, Werdegang, Beweggründe, Technik, Pflege, Reparatur (Interesanti fakti par pildspalvām: vēsture, attīstība, motīvi, tehnika, kopšana, remonts; vācu), Norderstedt (Vācija) 2017, ISBN 978-3-7347-4238-5.
Metāla spalvu kvalitāti nepārtraukti uzlaboja, bet ražošanas izmaksas nepārtraukti samazinājās, tāpēc metāla spalvas galu galā kļuva lētākas par spalvu spalvām un stikla spalvām, turklāt tās bija izturīgas un mazāk nolietojās.

Šodien stikla spalvas joprojām ražo, taču tās izmanto tikai kaligrāfijā. Tās ir populāras arī kā dekoratīvi rotājumi.

 Ražošana 
Stikla spalvas ražo no diviem tieviem stikla stieņiem. Viens no tiem ir krāsains un dekoratīvs. Tas veido pamatu vēlākajam rokturim. Otrs parasti ir caurspīdīgs. Tas veido pamatu smailei. Katra stieņa galu uzkarsē virs stikla pūtēja lampas. Tad caurspīdīgā stieņa gals tiek uzlikts uz roktura, izvilkts, veidojot galu, un atdalīts no caurspīdīgā stieņa.

 Termins venēciešu stikla pildspalva 
Nav skaidrs, kāpēc stikla spalvu parasti sauc par venēciešu stikla pildspalvu. Lai gan ir daudz avotu, kas norāda uz stikla spalvas attīstību Murano pie Venēcijas 17. gadsimtā, tomēr tekstu līdzība dažādos avotos liecina, ka visi avoti atsaucas viens uz otru. To izcelsme joprojām nav skaidra. Iespējams, ka Murano stikla pūtēji arī ir mēģinājuši izgatavot stikla spalvas. Taču ir arī iespējams, ka Murano izmantoja vienīgi kā zīmolu, jo Murano bija pazīstams Eiropas stikla rūpniecības centrs, bet Murano pašā stikla spalvas nekad netika ražotas.

Tomēr var novērot, ka termins „venēciešu stikla pildspalva” tagad ir kļuvis par vispārēju terminu un apzīmē rakstāmlietas no stikla, neatkarīgi no tā, vai tās ir ražotas Venēcijā vai ne.

 Literatūra 
 Dietmar Geyer: Schreibgeräte sammeln. Vom Faustkeil zum Griffel, vom Federhalter zum Füllfederhalter und Faserschreiber (Rakstāmlietu kolekcionēšana. No cirvja līdz rakstāmpalikai, no pildspalvas līdz pildspalvai un flomāsteram; vācu), Minhene (Vācija) 1989, ISBN 3-87467-391-X
 Jörg Martin Kuhn: Wissenswertes über Füllfederhalter: Geschichte, Werdegang, Beweggründe, Technik, Pflege, Reparatur (Interesanti fakti par pildspalvām: vēsture, attīstība, motīvi, tehnika, kopšana, remonts; vācu), Norderstedt (Vācija) 2017, ISBN 978-3-7347-4238-5

 Atsauces 

 Ārējās saites 

 Informācija par stikla pildspalvu 
 Kritiskais vērtējums par avotiem par Venēcijas stikla pildspalvas vēsturi 

Kategorija:Kancelejas piederumi