Tatjana Saričeva

Tatjana Saričeva (; dzimusi , mirusi ) bija krievu paleontoloģe, profesore, bioloģijas zinātņu doktore, Vissavienības paleontoloģiskās biedrības goda biedre.

 Dzīvesgājums 
T. Saričeva dzima 1901. gada 11. novembrī maiznieku ģimenē, iespējams, Kinešmā. Jaunībā interesējās ar novadpetniecību.Wikireading.ru Pēc tam kopā ar vīru Vladimiru Jablokovu mācījās Maskavas Valsts universitātes, fizikas-matemātikas fakultātes rabfakā (strādnieku fakultātē) un paralēli strādāja Maskavas ogļu baseinā par šahtas jaunāko ģeologu, bet pēc tam par vecāko ģeologu. Lai netiktu notiesāta un represēta kā viņas priekšnieki, Saričeva 1924.—1925. gados pieteicās ģeoloģiskajā partijā hēlija meklējumos, kas bija pieprasīts tā laika dirižabļiem, un pārcēlās uz Semirečji (Jetisu) Centrlāzijā. 1926. gadā piedzima pirmais dēls.

1926. gadā Saričeva pabeidza Maskavas Valsts universitātes, fizikas-matemātikas fakultātes, dabaszinātņu nodaļu un specializējās paleontoloģijā. 1930. gadu sākumā strādāja Viskrievijas minerālo izejvielu zinātniski pētnieciskajā institūtā (ВИМС), kur vadīja paleozoja bezmugurkaulnieku laboratoriju. 1933. gadā piedzima otrs dēls. 1936. gadā ar visu savu vadīto nodaļu pārgāja uz Maskavas paleontoloģijas institūtu. 1937. gadā bez disertācijas aizstāvēšanas Saričevai tika piešķirts ģeoloģiski mineraloģisko zinātņu kandidāta grāds. No 1937. līdz 1940. gadam viņa bija institūta zinātniskais sekretārs, un paralēli tam laboratorijas vadītāja (1937—1975). Otrā pasaules kara sākumā kopā ar ogļu tautas komisariātu, kur strādāja viņas vīrs, tika evakuēta uz Permu, kur hospitālī strādāja par medmāsu.И.В. Бодылевская, Академик А.А. Борисяк и Палеонтологический институт в годы войны. 1941—1943 гг., МОСКВА, 2008, ISBN 978-5-903825-03-5. 1943. gada martā atgriezās uz Maskavu un no 1943. līdz 1945. gadam bija institūta direktora vietniece. 1948. gadā ieguva bioloģijas zinātņu doktora grādu. 1962. gadā kļuva par problēmpadomes biroja (бюро Проблемсовета) locekli, bet no 1969. gada bija tā brahiopodu komisijas priekšsēdētāja.

Pētījumu galvenās tēmas bija karbona un perma stratigrāfija, kā arī paleozoja pleckāji. Savas darbības laikā Saričeva sarakstīja virs 80 publikācijām, tajā skaitā 8 monogrāfijas. Svarīgākās no tām ir: "Piemaskavas karbona produktīdu (Dictyoclostus, Pugilis un AntiquaLonia ģintis) morfoloģija, ekoloģija un evolūcija" (1949), "Piemaskavas katlienes paleozoja pleckāju noteicējs" (1952), "Kuzņeckas katlienes karbona pleckāji un paleoģeogrāfija" (1963), "Jūras organismu attīstība un nomaiņa uz paleozoja un mezozoja robežas" (1965), "Austrumkazahstānas augšēja paleozoja pleckāji" (1968).Borisjaka paleontoloģijas institūts. T. Saričeva mira 1978. gada 21. novembrī 77 gadu vecumā, līdz beidzamajam aktīvi darbojoties institūtā.

 Atzinība 
1954. gadā saņēma Maskavas dabas pētnieku biedrības (МОИП) prēmiju. No 1969. gada bija Vissavienības paleontoloģijas biedrības goda biedre. Saričevas vārdā ir nosaukta produktīdu pleckāju ģints Sarytchevinella.

 Atsauces 

Kategorija:Paleontologi