Armēnijas revolūcija (2018)

2018. gada Armēnijas revolūcija jeb Samtainā revolūcija, pašā Armēnijā visbiežāk pazīstama kā #MerzhirSerzhin (armēņu valodā — “#Atlaist Seržu”), bija pret valdību vērstu protestu sērija Armēnijā no 2018. gada aprīļa līdz maijam, ko organizēja dažādas politiskās un pilsoniskās grupas un vadīja Armēnijas parlamenta deputāts Nikols Pašinjans no Pilsoniskā līguma partijas. Protesti un gājieni sākotnēji notika, reaģējot uz Serža Sargsjana trešo pilnvaru termiņu pēc kārtas kā premjerministram — ietekmīgākajai personai Armēnijas vadībā, bet vēlāk paplašinājās pret valdošo Republikāņu partiju, kas bija pie varas kopš 1999. gada. Pašinjans to pasludināja par "samtaino revolūciju" (Թավշյա հեղափոխություն).

22. aprīlī Pašinjans tika arestēts un pa nakti aizturēts vieninieku kamerā, pēc tam 23. aprīlī atbrīvots, tajā pašā dienā, kad Sargsjans atkāpās no amata, sakot: "Es kļūdījos, savukārt Nikolam Pašinjanam bija taisnība". Daži šo notikumu dēvē par miermīlīgu revolūciju, kas ir līdzīga revolūcijām citās pēcpadomju valstīs. Līdz 25. aprīļa vakaram no koalīcijas bija izstājusies Republikāņu partijas koalīcijas partnere Armēnijas Revolucionārā federācija.

Līdz 28. aprīlim visas Armēnijas parlamenta opozīcijas partijas bija paziņojušas, ka atbalstīs Pašinjana kandidatūru. Nacionālajā asamblejā bija paredzēts balsojums 1. maijā; lai Pašinjanu ievēlētu par premjerministru, kam bija nepieciešamas 53 balsis, un viņam tam būtu bijis jāiegūst vismaz sešu Republikāņu partijas biedru balsis. Pašinjans bija vienīgais balsojumam izvirzītais kandidāts. Taču Republikāņu partija vienbalsīgi nobalsoja pret Pašinjanu — klāt bija 102 deputāti, no kuriem 56 balsoja pret viņa kandidatūru un 45 balsoja par. Pēc nedēļas, 8. maijā, notika otrais balsojums. Pašinjans tika ievēlēts par premjerministru ar 59 balsīm.

Revolūcija tika uzskatīta par iespēju Armēnijai pārveidot savu ārpolitiku no Krievijas virziena Eiropas virzienā. Tā attiecīgi bija pretrunā ar Krievijas politiku, jo iestājās pret postpadomju līderu neaizvietojamības jēdzienu un radīja draudus autoritārismam postpadomju telpā. Revolūcija Armēnijā tika uzskatīta par "eiropeisku", jo tā līdzinājās pēc Eiropas vērtībām un principiem, gan sociālajiem, gan politiskajiem. Revolūcija liecināja par būtiskām pārmaiņām Armēnijas iekšpolitikā, prokrieviski noskaņotajiem politiķiem tiekot gāztiem no varas un viņu vietā stājoties reformu valdībai. Izmaiņas izraisīja Armēnijas attiecību ar Krieviju pārvērtēšanu. Reformu valdība centās distancēties no Krievijas agresīvās taktikas un pielāgot Armēniju Rietumu demokrātijas un cilvēktiesību vērtībām.

 Iepriekšējā situācija 
No 2012. līdz 2017. gadam ziņotais uzticības līmenis valsts valdībai bija 25%, savukārt uzticēšanās tiesu sistēmai bija 29%, kas bija zemāki par visām Armēnijas kaimiņvalstīm tajā laikā.

 Sargsjana izvirzīšana premjerministra amatam 
Demonstrācijas un protesti sākās 2018. gada martā, kad Republikāņu partijas biedri neizslēdza iespēju premjera amatam atkal virzīt Seržu Sargsjanu. Tas nozīmēja Sargsjana (kā premjerministra vai prezidenta) valdīšanas turpināšanu kopš 2007. gada marta. Viņš 2015. gadā bija grozījis konstitūciju, lai atceltu termiņu ierobežojumus, kas viņam būtu liedzuši to darīt.

Protestētāji bija apņēmušies 14. aprīlī bloķēt partijas galveno mītni, kur līderi gatavojās pulcēties, lai oficiāli izvirzītu Seržu Sargsjanu premjerministra amatam. Republikāņu partija sapulcējās ārpus galvaspilsētas Erevānas un vienbalsīgi nobalsoja par Serža Sargsjana oficiālu kandidatūru premjerministra amatam. Koalīcijas partnere Armēnijas Revolucionārā federācija atbalstīja valdošās Republikāņu partijas lēmumu, tāpat kā lielākā daļa opozīcijas partijas "Plaukstošā Armēnija".

Tikmēr izveidojās proeiropeiska un pret Krieviju vērsta politiskā alianse "Izeja", kas aktīvi piedalījās ielu protestos, atbalstot Nikolu Pašinjanu pēc Serža Sargsjana nominēšanas premjerministra amatam. Alianse uzskatīja, ka Sargsjanu lielā mērā kontrolē Maskava, un sauca viņu par "diktatoru", kas viltojis vēlēšanas. Atzīmējot augošo pretkrievisko noskaņojumu pieaugumu valstī, alianse aicināja Armēniju veidot ciešākas attiecības ar Eiropas Savienību.

 Protesti 
31. martā Nikols Pašinjans sāka savu "Mana soļa" protesta gājienu, sākot ar Gjumri pilsētu un ejot cauri tādām pilsētām kā Vanadzora, Diližana, Hrazdana un Abovjana, līdz beidzot 13. aprīlī sasniedza Erevānu un sarīkoja nelielu mītiņu.

Pēc pirmās protestu dienas Francijas laukumā palika nakšņot aptuveni 100 protestētāju, un tikpat liels skaits to darīja arī sestdienas vakarā, daži gulēja teltīs, citi pulcējās pie ugunskuriem. Līdz svētdienas rītam Armēnijas policija nepielika nekādas pūles, lai izjauktu demonstrācijas.

Pirmdien, 16. aprīlī, kampaņa "Sper soli, atlaid Seržu" aizsāka pilsoniskas nepaklausības akcijas. 17. aprīlī, dienā, kad bija paredzētas premjerministra vēlēšanas, protestētāji plānoja bloķēt ieejas Nacionālās asamblejas ēkā, lai neļautu balsot. Īpašās nekārtību policijas rindas neļāva viņiem virzīties tālāk uz Nacionālās asamblejas ēku.

Pēc bijušā prezidenta Serža Sargsjana ievēlēšanas par jauno premjerministru protesti turpināja pieaugt, neskatoties uz to, ka policisti aizturēja simtiem cilvēku. Atbildot uz to, premjerministrs lūdza valdību paņemt atpakaļ prezidenta savrupmāju, ko tā viņam bija iedevusi dažas nedēļas iepriekš. Naktī uz 21. aprīli protestētāju pūļi sasniedza 50 000, galvaspilsētā sporādiski tika bloķētas daudzas ielas, kas sāka izplatīties visā valstī.

Pūlim pieaugot, jaunais premjerministrs atkārtoti aicināja uz sarunām ar protestu kustības līderi Nikolu Pašinjanu, taču Pašinjans sacīja, ka ir gatavs apspriest tikai premjerministra demisijas nosacījumus. Pēc tam, kad 21. aprīļa vakarā Pašinjana mītiņu apmeklēja Armēnijas prezidents Sarkisjans, lai īsi parunātos ar Pašinjanu, Pašinjans piekrita tikties ar premjerministru 22. aprīlī pulksten 10, sakot, ka, viņaprāt, šī tēma būs Serža Sargsjana atkāpšanās.
alt=|thumb| Protestētāji aicina skolēnus un skolotājus pievienoties demonstrācijām

 22. aprīlis 
Sarunā, kas ilga tikai trīs minūtes, neko neizdevās panākt, Sargsjanam aizejot no tās un apsūdzot opozīciju "šantāžā", kad Pašinjans paziņoja, ka ir piekritis apspriest tikai premjerministra demisijas nosacījumus un neko citu. Sargsjans tikšanās laikā lūdza Pašinjanu nerunāt tautas vārdā un neizvirzīt valdībai ultimātus, ņemot vērā zemo atbalstu viņa politiskajai apvienībai (pagājušajās parlamenta vēlēšanās mazāk nekā 10 procenti balsu). Viņš arī brīdināja, ka Pašinjans nav "mācījies no 1. marta notikumiem", atsaucoties uz protestētājiem, kurus policija nogalināja, apstrīdot Sargsjana vēlēšanu rezultātu derīgumu pirms 10 gadiem, un tas šķita līdzvērtīgi atklātiem vardarbības draudiem pret protestētājiem, kas katru dienu pulcējas visā valstī.

Tūlīt pēc sanāksmes Pašinjans vadīja atbalstītāju grupu no sanāksmes vietas pie Republikas laukuma garā gājienā pa Tigrana Meca un Arcaha ielām uz Erebuni rajonu, kur viņus sagaidīja nekārtību policija ar apdullināšanas granātām, kad Pašinjans tika aizturēts, kam sekoja protestētāju, tostarp opozīcijas deputātu Sasuna Mikajeljana un Ararata Mirzojana, masveida aizturēšana. Protesti turpinājās visā pilsētā. Līdz vakaram bija aizturēti vai arestēti 232 protestētāji, un, saskaņā ar Radio Brīvā Eiropa/Radio Brīvība, desmitiem tūkstošu pulcējās Republikas laukumā, lai turpinātu pieprasīt premjerministra Serža Sargsjana atkāpšanos. Policija nāca klajā ar paziņojumu, kurā teikts, ka Pašinjans, Mikaeljans un Mirzojans aizturēti uz 72 stundām; tomēr kriminālapsūdzības pret viņiem varētu tikt izvirzītas tikai tad, ja republikāņu kontrolētā Nacionālā asambleja viņiem atņemtu deputāta imunitāti.

 23. aprīlis 
Protesti atsākās 23. aprīlī, plašsaziņas līdzekļiem ziņojot, ka bijušie un esošie Armēnijas bruņoto spēku dalībnieki, tostarp 2016. gada aprīļa kara dalībnieki, pirmo reizi pievienojušies mītiņiem. Šo informāciju vēlāk apstiprināja Aizsardzības ministrija.

Pašinjans tika atbrīvots pulksten 15:00 un devās tieši uz Republikas laukumu, kur viņš īsi runāja, sakot, ka atgriezīsies pulksten 18:30. Līdz pulksten 16:30 premjerministrs Seržs Sargsjans premjerministra oficiālajā tīmekļa vietnē bija ievietojis ziņojumu, kurā paziņoja par atkāpšanos no amata. Sargsjana vietā premjerministra pienākumu izpildītāja amatā nomainīja bijušais premjerministrs Karens Karapetjans.

 24. aprīlis 
24. aprīlis tiek atzīmēts kā valsts armēņu genocīda piemiņas diena. Protestētāji pulcējās masveidā un devās uz Cicernakaberdu, Armēnijas nacionālo genocīda memoriālu. Protesti tajā dienā netika rīkoti.

 25. aprīlis 
Pašinjans 25. aprīlī aicināja atsākt protestus pēc tam, kad sarunas ar Republikāņu partiju tika atceltas, jo Karapetjans atteicās pieņemt Pašinjana izvirzītos priekšnosacījumus. Iepriekš Pašinjans paziņoja, ka Republikāņu partijai nav tiesību saglabāt varu Armēnijā un ka "tautas kandidāts" būtu jāieceļ par premjerministru pirms ārkārtas vēlēšanām. Viņš piebilda, ka protesta kustībai vajadzētu izvirzīt šo pagaidu premjerministru, bet pašreizējā valdība šo pozīciju noraidīja, jo tas pārkāptu likumu. Protestētāji izgāja ielās, lai bloķētu ceļu uz Erevānas starptautisko lidostu un ceļu, kas ved uz robežu ar Gruziju. Tikmēr "Plaukstošās Armēnijas" partija un Armēnijas Revolucionārā federācija paziņoja par atbalstu Pašinjana kustībai, pēdējai izstājoties no valdošās koalīcijas. Pašinjans solīja turpināt protestus, līdz tiks iecelts par premjerministru.

 26. aprīlis 
Desmitiem tūkstošu turpināja protestēt 26. aprīlī, lai gan Pašinjans lūdza protestētājus pārtraukt bloķēt ielas. Valdošā Republikāņu partija paziņoja, ka ir gatava tikties ar Pašinjanu bez jebkādiem priekšnoteikumiem, savukārt Pašinjans piedāvāja ar viņiem sarunas, vienlaikus uzstājot, ka viņam jākļūst par premjerministru.

 27. aprīlis 
Pašinjans aicināja savus atbalstītājus uz 2 dienām apturēt mītiņus Erevānā, kamēr viņš 27. aprīlī rīkoja mītiņus Gjumri un 28. aprīlī Vanadzorā. No rīta viņš tikās ar Armēnijas lielākoties ceremoniālo prezidentu, valdošās partijas bijušā koalīcijas partnera ARF vadītājiem, kā arī parlamenta otro lielāko frakciju "Plaukstošo Armēniju". Intervijā tajā pašā dienā prezidents apsveica "Jauno Armēniju", kas radusies protestu dēļ, un iespēju izveidot "īstu demokrātisku valsti". Tikmēr valdošā Republikāņu partija paziņoja, ka nesaskata Armēnijā notiekošas režīma izmaiņas.

 28. aprīlis 
28. aprīlī Pašinjans rīkoja mītiņus Vanadzorā un Idževanā, savukārt otrā un trešā lielākā parlamenta partija — "Plaukstošā Armēnija" un ARF — paziņoja, ka atbalstīs viņa kandidatūru premjerministra amatam, un valdošā Republikāņu partija paziņoja, ka nebloķēs Pašinjana kandidatūru un neizvirzīs savu kandidātu.

 1. maijs 
Parlamentā notika jauna premjerministra vēlēšanas, un vienīgais kandidāts bija opozīcijas līderis Pašinjans, kamēr vairāk nekā 100 000 cilvēku skatījās 9 stundu ilgo sesiju tiešraidē Republikas laukumā. Tomēr vairākuma partija bloķēja viņa izvirzīšanu, balsojot pret viņu ar vienu izņēmumu. Pēc vēlēšanām pazīstamās armēņu dziedātājas Iveta Mukučjana un Sona Šahgeldjana uzstājās pūlim un teica iedvesmojošas runas. Pašinjans devās uz Republikas laukumu un lika pūlim sākt streiku nākamajā dienā un bloķēt visu transportu no pulksten 8:15 rītā līdz pulksten 5 vakarā, pēc tam pulcēties uz jaunu mītiņu pulksten 19.00 Republikas laukumā.

 2. maijs 
Nācija apstājās, jo neskaitāmas ielas un lielceļi tika bloķēti visā valstī, un daudzi strādnieki un uzņēmumi sāka streiku. Galvenais lidostas pievedceļš un robežpārejas arī tika bloķētas. Aptuveni 150 000 cilvēku pulcējās kārtējā vakara mītiņā Republikas laukumā, lai klausītos Pašinjana runu, un viņiem tika paziņots, ka streika dēļ valdošā partija ir nolēmusi atbalstīt viņa kandidatūru nākamajā balsošanas kārtā 8. maijā. Protesti tika apturēti.

 8. maijs 
8. maijā parlamentā notika vēl viens balsojums par jaunu premjerministru, un atkal Nikols Pašinjans bija vienīgais kandidāts. Šoreiz vairākuma republikāņu partija atdeva Pašinjanam pietiekami daudz balsu, lai uzvarētu ar 59:42. Visas balsis pret Pašinjanu joprojām bija no Republikāņu partijas.

 Reakcijas 
4. aprīlī Edmons Marukjans, partijas "Gaišā Armēnija", kas sadarbojās ar Nikola Pašinjana vadīto Pilsoniskā līguma partiju Izejas aliansē, laikrakstā "Aravot" publicēja rakstu, kurā viņš norādīja, ka dod priekšroku formāliem līdzekļiem pretdarbībai valdošajai koalīcijai, nevis pilsoniskās nepaklausības darbībām.

Brīvo demokrātu partijas līderis un bijušais parlamenta deputāts Hačaturs Kokobeljans piedalījās protestos un pauda atbalstu šīm akcijām.

Daudzi kultūras darbinieki jau bija apliecinājuši solidaritāti ar opozīcijas kustību. Tostarp pazīstamais mūziķis Seržs Tankjans no System of a Down vērsās pie aktīvistiem, paziņojot par savu solidaritāti un atbalstu, uzsverot nepieļaujamību vienai partijai valdīt Armēnijā. Dažas diasporas organizācijas, jo īpaši Eiropas armēņu asambleja, arī pauda atbalstu opozīcijai.

Armēnijas Helsinku komiteja norādīja, ka vārda un plašsaziņas līdzekļu brīvība ir ievērojami uzlabojusies. Tikmēr Helsinku Pilsoņu asambleja—Vanadzor aicināja vēl vairāk stiprināt Armēnijas demokrātiju un valdības caurskatāmību. Asociācija "Eiropas tiesības" aicināja izskaust korupciju un valdību stiprināt Armēnijas tiesu sistēmu.

LGBT tiesību grupas "Rozā Armēnija" direktors Mamikons Hovespjans paziņoja, ka "lai gan LGBT+ cilvēki piedalījās arī iepriekšējos protestos, šoreiz viņi bija redzamāki un pieņemtāki."

Pēc revolūcijas tika ieteikts atjaunot ES padomdevēju grupu Armēnijai, lai cīnītos pret Krievijas ietekmi Armēnijā, pret korupciju un palīdzētu pēcrevolūcijas Armēnijai veidot ciešākas attiecības ar ES un turpināt īstenot tās reformu programmu. Daudzi aicināja premjerministru Nikolu Pašinjanu palielināt sadarbību ar Eiropu, lai mazinātu valsts pārmērīgo atkarību no Krievijas.

Armēnijas Starptautisko un drošības lietu institūta dibinātājs Stjopa Safarjans paziņoja, ka Armēnijas varas iestādes ir guvušas panākumus demokrātisko reformu īstenošanā pēc revolūcijas.

 Starptautiskās reakcijas 

 Eiropas Padome atzinīgi novērtēja miermīlīgo varas pāreju un atzinīgi novērtēja protestus kā pagrieziena punktu Armēnijas vēsturē un "eiforisku brīdi", kas vienoja nāciju.
 : 24. aprīlī ES delegācijas Armēnijā vadītājs apsveica pilsoniskās nepaklausības kampaņas panākumus valstī, solot intensīvāku procesu, lai ratificētu Visaptverošo un pastiprināto partnerattiecību nolīgumu.
 : Miheils Saakašvili, bijušais Gruzijas prezidents, 23.aprīlī publiskoja video, kurā apsveica armēņu tautu ar Sargsjana atkāpšanos. Viņš norādīja: "Šodien jums ir visas tiesības lepoties ar sevi, lepoties ar to, ka esat armēņi, lepni cilvēki, kuri varētu pierādīt visai pasaulei, ka viņiem ir cieņa, ka viņi vēlas dzīvot normālos cilvēciskos apstākļos, brīvi no korupcijas. Armēnijai ir lieliska nākotne; šodien es par to atkal pārliecinājos. Es atbalstu jūs, mēs vienmēr būsim ar jums!" Viņš arī apgalvoja, ka kustība ir "sacelšanās pret Krieviju".
 : Ārlietu ministrijas pārstāve Marija Zaharova atzinīgi novērtēja miermīlīgo pāreju, piebilstot, ka "Armēnija, Krievija vienmēr ir ar jums!" Ārlietu ministrijas oficiālajā tīmekļa vietnē publicētajā paziņojumā teikts: "Mēs ceram, ka situācija attīstīsies tikai juridiskajā un konstitucionālajā jomā, un visi politiskie spēki izrādīs atbildību un gatavību konstruktīvam dialogam. Mēs esam pārliecināti, ka normālu dzīves atjaunošanu ir spējīga atjaunot valsts. brālīgās Armēnijas pamatintereses."
 : 23. aprīlī ASV vēstnieks Ričards Milss uzslavēja Armēnijas policiju un Nikola Pašinjana vadītos pret valdību vērstos protestētājus par izvairīšanos no asinsizliešanas viņu sadursmē, kuras rezultātā no amata atkāpās premjerministrs Seržs Sargsjans. ASV Valsts departamenta paziņojumā pausta cerība, ka viņa pēctecis tiks izvēlēts caurskatāmā un konstitucionālā veidā. Paziņojumā Armēnijas vadošās politiskās grupas arī aicinātas “izvairīties no situācijas eskalācijas un jebkādām vardarbīgām darbībām”. Armēņi rīkoja protestus dažādās ASV kopienās, 5000 protestētāju pulcējoties solidaritātei ar tiem, kas Armēnijā protestēja 22. aprīlī un papildu protestus, tostarp 8. maijā.

 Ietekme 
2020. gada Baltkrievijas protestu laikā Armēnijas revolūciju kā paraugu Baltkrievijai izvirzīja pretkrieviskas vai prorietumnieciskas ģeopolitiskās orientācijas trūkuma dēļ tādi komentētāji kā Karls Bilts, Anderss Åslunds, Ians Bremmers, Jaroslavs Trofimovs, Ben Džūda un citi. Baltkrievu žurnālists Franaks Vjačorka kritizēja šo uzskatu. Arī Armēnijas ārlietu ministrs Zohrabs Mnatsakanjans salīdzinājumus noraidīja. "Armēnija gāja savu ceļu, un pēc tā nav īsti pareizi vilkt paralēles. Tiesa, varētu būt daži kopīgi parametri, taču kopumā tās ir dažādas situācijas," viņš sacīja.

 Armēnijas samtainā revolūcija mākslā 
Armēnijas "samtainā revolūcija" gandrīz nekavējoties atrada savu atspulgu mūsdienu Armēnijas mākslā. Viena no pirmajām māksliniecēm, kas pieskārās šai tēmai, bija māksliniece Anna Soghomonjana ar gleznu "Armēnijas samtainā revolūcija". Tā ir autorei raksturīgajā pasakainajā stilā veidota daudzfigūru kompozīcija, kurā iekļauti dažāda tipa cilvēki, kas piedalījās 2018. gada pavasara notikumos. Pēc autores domām, šī glezna ir ļoti simboliska ne tikai tāpēc, ka tā tapusi ļoti emocionālā periodā un koncentrēti atspoguļo šīs emocijas, bet arī tāpēc, ka tā tika pārdota dienā, kad armēņus sakāva Otrajā Arcaha karā, kas patiesībā varētu simbolizēt 2018. gada nacionālās atmodas cerību izgāšanos.

2018. gada jūlijā Armēnijas Valsts Tēlotājmākslas akadēmijas izstāžu zālē "Alberts un Tove Bojadžjans" mākslas zinātniece Meri Gazarjana organizēja fotoizstādi "Samta revolūcija: starp attēlu un realitāti", kurā tika prezentēti jauno fotogrāfu darbi, kuri satvēra revolūcijas svaigu elpu, zināmas un nezināmas pavasara notikumu epizodes un iespaidīgas lappuses.

2018. gada oktobrī mākslas kritiķis Vardans Džalojans un mākslinieku grupa Armēnijas Vēstures muzejā organizēja laikmetīgās mākslas izstādi "Revolucionārais sensorijs", kurā fotogrāfiju un videoinstalāciju apvienojumā muzeja apmeklētājiem tika prezentēti galvenie revolūcijas notikumi.

2019. gada 9. maijā 59. Venēcijas mākslas biennāles ietvaros tika atklāts Armēnijas paviljons, kurā mākslas kritiķes Susannas Gulamirjanas pārvaldībā tika prezentēts projekts "Revolucionārais sensorijs". Projekta dalībnieki bija mākslinieku grupa "Artlab Yerevan".

2018. gada novembrī tika atjaunota literārā vietne "Groghutsav", kuru dibināja rakstnieki Arpi Voskanjans un Ambarcums Ambarcumjans. Kopš 2011. gada "Groghutsav" pulcēja opozīciju, politiskajā cīņā iesaistītos rakstniekus un nekautrējoties no politisko un sociālo problēmu ienešanas literatūrā, taču 2017. gada jūlijā finanšu līdzekļu trūkuma dēļ savu darbību pārtrauca. Atsāktajam projektam bija vairāki apakšprojekti, no kuriem viens saucas "Revolucionārā programma". Šī programma tika īstenota, publicējot darbus, kas pievēršas samtainajai revolūcijai Armēnijā 2018. gadā ar tās rezultātiem un sekām.

 Atsauces 

 Ārējās saites 

Kategorija:Armēnijas politika
Kategorija:Armēnijas vēsture