Latvius grewingki

Latvius grewingki ir devona osteolepidīdu suga, kas dzīvoja Latvijas teritorijā franas laikmetā, un kuras holotips (otiko-okcipitālais vairogs) atrasts pļaviņu svītas nogulumos Pērses krastos pie Kokneses. Bez šīs vietas Latvius grewingki fosilijas ir atrastas Abavas krastos pie Kandavas un Krievijā, Ojatjes upes krastos pie Vačukincu ciema, Ļeņingradas apgabalā, pleskavas slāņos (pļaviņu svīta). Sugu 1933. gadā kā Osteolepis grewingki aprakstīja vācbaltiešu paleontologs Valters Gross. Tā nosaukta vācbaltiešu ģeologa Konstantīna Grēvinka vārdā. Latvius grewingki ir latviju ģints tipiskā suga.

 Apraksts 
Latvius grewingki bija nelielas zivis, domājams, 15-20 cm garas. Nāsīm ir gareniski ovāla forma, tās izvietotas virs subnariālā stūra virsotnes un ir redzamas no augšas. Orbitālie izgriezumi ir salīdzinoši gari un sekli, un aizņem gandrīz ½ no vairoga vidusdaļas garuma. Vairoga preorbitālais nodalījums sastāda ap 0,65 no orbitālās un postorbitālās daļas kopgaruma. Pineālā atvere ir rombveidīga, izvietota priekšpusē, vai arī mediāli no parietālo bedrīšu līniju galiem (с/Ь - 0,25), kas sasniedz parietāļu mediānās šuves aizmugurējo daļu. Galvaskauss paplašinās kaudāli: vairoga platums pie postorbitālajām iedobēm ir 0,6-0,65 vai mazāk, bet pie spirakulārā izgriezuma 0,75-0,9 no parietālā vairoga garuma. Postparietālais vairogs ir aizmugurējā daļā plats, ar gariem un dziļiem spirakulārajiem izgriezumiem. Tā aizmugurējā mala postparietāļu mediānās šuves apgabalā ir izliekta. Lacri­male nav augsts: garums 2,5 reizes pārsniedz tā lielāko augstumu pie orbitālā izgriezuma priekšējās malas. Maxillare ir augsts tā aizmugurējā malā: augstums 5 reizes mazāks par garumu. Quadratojugale garums mazāk kā 1,5 reizes pārsniedz tā vidusdaļas augstumu; bedrīšu līnija atrodas tuvu kaula priekšējai malai. Spriežot pēc laukuma uz sānu gulārēm, zivij bija plata mediālā gulāre. Apakšžokļa garums un konfigurācija variē. Tā augšējā mala ir taisna. Ventrālā virsma ir plata un plakana, laterālā − šaura. Zobu rinda uz dentale ir gara, priekšējie zobi nelieli. Ārpusē no tiem ir novērojamas daudzas sīku zobu rindas. Spleniale ir īss: divreiz īsāks par postspleniale, kuru vidusdaļā šķērso vertikālā bedrīšu līnija (k/m - 1,88-2,0), kas stiepjas līdz dentāles šuvei. Sensorais mandibulārais kanāls iet gar žokļa apakšējo malu un atveras uz tā infradentalia vidusdaļā divās poru rindās. Sensoro kanālu poras ir salīdzinoši lielas un izvietotas 2 līdz 3 rindās: ap 70 porām parietālā vairoga un 40-60 porām postaprietālā vairoga katrā pusē. Kleitrums ir ar garu priekšējo atzaru, kuru pārsedz klavikula, un ar attīstītu mediālo flangu, kas formē žaunu dobuma aizmugurējo sienu. Abi kauli bieži vien ir cieši savienoti kopējā cleithroclavicula kaulā. Klavikulas priekšējā galā ir šuves līnija priekš interclavicula. Zvīņu forma un izmēri ir variabli. Bieži vien zvīņas ir ar attīstītu priekšējo izaugumu uz pārsedzamās virsmas.Татаринов Л.П., Новицкая Л.И., Бесчелюстные и древние рыбы. Справочник для палеонтологов, биологов и геологов, МОСКВА, ГЕОС, 2004., 310. lpp.

 Atsauces 

Kategorija:Ripidistijas