Seksuālās piekrišanas vecums

Piekrišanas vecums seksuālām darbībām ir vecums, kurā persona tiek uzskatīta par juridiski kompetentu piekrist seksuālām darbībām. Līdz ar to pieaugušais, kurš iesaistās seksuālās darbībās ar personu, kas jaunāka par šo piekrišanas vecumu, nevar likumīgi apgalvot, ka seksuālā darbība notikusi ar piekrišanu, un šāda seksuāla darbība var tikt uzskatīta par seksuālu vardarbību pret bērnu vai likumā noteikto izvarošanu. Persona, kas ir jaunāka par piekrišanas vecumu, tiek uzskatīta par upuri un viņa seksa partneris par likumpārkāpēju, lai gan dažās jurisdikcijās ir paredzēti izņēmumi saskaņā ar "Romeo un Džuljetas likumiem", ja viens vai abi dalībnieki ir nepilngadīgi un ir līdzīga vecuma.

Termins "piekrišanas vecums" parasti neparādās tiesību aktos. Parasti likums nosaka vecumu, līdz kuram ir aizliegts iesaistīties seksuālās darbībās ar šo personu. Dažkārt tas ir lietots ar citām nozīmēm, piemēram, vecumu, kurā persona kļūst kompetenta piekrist laulībai, taču piekrišana seksuālai darbībai ir vispārēji saprotamā nozīme. To nevajadzētu jaukt ar citiem tiesību aktiem par vecuma minimumu, tostarp, bet ne tikai, pilngadību, kriminālatbildības vecumu, balsošanas vecumu, alkohola lietošanas vecumu un autovadītāja apliecības iegūšanas vecumu.

Likumi par seksuālās piekrišanas vecumu dažādās jurisdikcijās ir ļoti atšķirīgi, lai gan lielākajā daļā jurisdikciju piekrišanas vecums ir noteikts robežās no 14 līdz 18 gadiem (izņemot Kubu, kurā noteiktais piekrišanas vecums ir no 12 gadiem, Argentīnu, Nigēru un Rietumsahāru, kur piekrišanas vecums ir no 13 gadiem, Meksiku, kas nosaka piekrišanas vecumu no 12 līdz 18 gadiem, kā arī 14 musulmaņu valstis un Vatikānu, kas atļauj dzimumattiecības tikai pēc laulības noslēgšanas). Likumi var atšķirties arī atkarībā no seksuālās darbības veida, dalībnieku dzimuma vai citiem apsvērumiem, piemēram, saistībā ar uzticības amatu; dažās jurisdikcijās ir pieļaujamas nepilngadīgo seksuālās attiecībās, neņemot vērā vai viņi ir līdzīga vecuma. Apsūdzības un sodi, kas izriet no šo likumu pārkāpšanas, var būt variēt no, piemēram, "nepilngadīgas personas samaitāšana", līdz pat likumā ierakstītās nepilngadīgo izvarošanas.

Šajā tiesību jomā ir daudz "pelēko zonu", no kurām dažas attiecas uz nekonkrētiem un nepārbaudītiem tiesību aktiem, citas ir saistītas ar debatēm par sabiedrības attieksmes maiņu. Visi šie faktori padara piekrišanas vecumu par bieži mulsinošu un ļoti intensīvu debašu tēmu.

 Seksuālās piekrišanas vecums Latvijā 
Seksuālās piekrišanas vecums Latvijā ir no 16 gadu vecuma.

Galveno likumdošanu nosaka Latvijas Krimināllikuma 161. pants (Seksuāla rakstura darbības ar personu, kas nav sasniegusi sešpadsmit gadu vecumu), kurā teikts:

159. un 160. pants paredz bargākus sodus par nepilngadīgo izvarošanu un piespiedu seksuālu vardarbību.

Līdz 1992. gadam vīriešu homoseksuālas darbības bija nelikumīgas saskaņā ar Latvijas Kriminālkodeksa 124.1 pantu. Šo noteikumu Saeima atcēla 1992. gadā un noteica piekrišanas vecumu vīriešu homoseksuālām darbībām no 18 gadu vecuma. 1998. gadā Saeima pieņēma jaunu Kriminālkodeksu, kas stājās spēkā 1999. gadā un kurā ir vienāds vecums visām dzimumattiecībām.

 Atsauces 

Kategorija:Sekss
Kategorija:Sabiedrība