Karagājiens uz Itāliju (1796—1797)

Karagājiens uz Itāliju (1796—1797) bija daļa no Pirmās koalīcijas kara (1792—1797), kas sākās 1796. gada 10. aprīlī ar Napoleona Bonaparta vadītās franču Itālijas armijas (Armée d'Italie) uzvaru pār Sardīnijas karalistes un Hābsburgu monarhijas apvienoto karaspēku kaujā pie Montenotes. 1796. gada 22. aprīlī franču armijas noslēdza mieru ar Sardīnijas-Pjemontas valdību. Francijas armija piespieda austriešus atkāpties no Lombardijas un 16. maijā ieņēma Milānu. 1796. gada maijā miera līgumu noslēdza Sicīlijas un Neapoles karalistes, bet jūnijā Parmas un Modenas hercogistes. 
Pēc diviem karagājieniem 1797. gada 19. februārī Napoleons noslēdza miera līgumu arī ar Pāvesta valsti. 

Pēc Kampoformio miera līguma (Trattato di Campoformio) noslēgšanas 1797. gada 17. oktobrī Austrija izstājās no kara.

 Sekas 
Francija ieguva Savojas un Nicas apgabalus un izveidoja vasaļvalstis Itālija ziemeļos. Austrija ieguva Venēcijas Republikas teritorijas.

Napoleons Bonaparts kļuva par ievērojamu militāru un politisku figūru Francijā, pateicoties saviem panākumiem šī kara kampaņās. Viņa karjeras izaugsme radīja pamatu nākotnes konfliktiem un viņa paša kļūšanai par Francijas imperatoru.

 Ārējās saites 

Kategorija:Napoleona kari