Lakognati

Lakognati (Laccognathus) ir viena no ripidistiju klases (Rhipidistia) ģintīm. Ģinti 1941. gadā aprakstīja vācbaltiešu paleontologs Valters Gross, pamtojoties uz Ēramņos gaujas svītas nogulumos atrasto apakšžokli. Šīs ģints pārstāvji dzīvoja paleozoja ērā, augšdevona franas laikmetā. Ģints tipiskā suga ir Laccognathus panderi.

 Apraksts 
Lakognati ir lielas virs 2 m garas zivis ar apaļīgu ķermeni. Muguras un anālā spuras ir ar nedaudz gaļīgu pamatni, apmēram vienādi lielas, un kopā ar vēdera spurām satuvinātas ar astes spuru. Aste ir heterocerkāla ar garu, tievu epihordālo daivu un vidēji attīstītu, noapaļotu hipohordālo daivu. Pāru spuras ir vidēji lielas. Galva ir īsa un sastāda mazāk par piektdaļu no kopējā ķermeņa garuma. Galvaskausam ir paraboliska forma, tam ir horizontāli saplacināts galvas vairogs un tas ir zems etmosfenoīda aizmugurējā malā. Platums starp apakšžokļa atzariem gandrīz divas reizes pārsniedz galvaskausa garumu. Purns ir zems. Tā priekšējai malai ir ieapaļi izliekta forma. Ārējais deguna izgriezums ir liels: atbilst priekšējai un aizmugurējai nāsij, kas dzīves laikā, acīmredzot, bija atdalītas ar mīksto audu vārstu. No aizmugures šī atvere ir norobežota ar "prelacrimale", kas ieiet izgriezumā uz lacrimale un, acīmredzot, atbilst holoptihu "nariodale" [Jarvik, 1980]. Lakognatiem, iespējams, bija ekzohoāna. Purna priekšējo malu veido īsi un augsti rostro-premaxillaria, kuru sastāvā ietilpst premaxillare un rostrale laterale. Starp šo kaulu augšējām malām ieiet salīdzinoši liels rostrale medi­ale ar etmoīdo komisuru. Parietālais vairogs ir nedaudz īsāks par postparietālo. Vairogi savā starpā kontaktējas bez savstarpējā pārklājuma. Acu dobumi ir mazi, un tie izvietoti dorsāli vairoga priekšējā daļā. Pineālā plātnīte (pinpl) atrodas vairoga aizmugurējā pusē. Lakognatiem ir divi supraorbitalia. Postorbitale ir izstiepta gareniski, divreiz garāka par prespirakulāro plātni, un tai nav sensorā kanāla atzara. Virsacu kanāla atzars aiziet uz extratemporale. Vaigu plātni, bez galvenā augšējā squamo­sum, veido līdz četriem sīkiem apakšējiem squamosum. Augšējais squamosum veido (kopā ar tabulare un prespiraculare) spirakulārās atveres malu. Lakognatiem ir pieci radiobranchialia, un četri no tiem galvaskausā ieņem ventrolaterālu stāvokli. Mediālās gulāres nav. Sānu gulāres ir platas aizmugurējā malā, salīdzinoši īsas un aizmugurē sasniedz sestā (no deviņiem) submandibularia līmeni. Operculum ir liels un augsts: divreiz lielāks par suboperculum un garums, apmēram, ir tāds pats kā augstums. Parasfenoīda zobotā zona ir gara un priekšpusē sasniedz lemeša kaulu līmeni. Priekšejā aukslēju bedre ir šaura un sekla, pārdalīta ar zemu un platu etmosfenoīda mediālo ķīli, un sasniedz aizmugurē lemeša kaulu aizmugurējās malas līmeni. Apakšžoklis ir plats, ar trim lieliem izgriezumiem uz ārējās virsmas, kas, iespējams, ir saistīti ar elektrorecepciju. Parasimfīzā plātne ir pusapaļa, aptver žokļa priekšējo, nedaudz paresnināto malu, un klāta ar divām šķērseniskām rindām ar 2 līdz 4 tieviem, augstiem zobiem. Prekoronoīdā bedre ir liela un dziļa. Priekšējais infradentālais flangs ir vāji attīstīts. Simfīzs un simfīzie kauli ir nelieli. Ilkņi ir ar nosmailinātiem, koniskiem, nedaudz atliektiem galiem bez sānu ķīļiem. Branhiālajam skeletam ir četri līdz pieci žaunu loki. Interklavikulas nav. Posttemporale, supracleithrum un anocleithrum ir zvīņveidīgi. Supracleithrum pārkāj operkulums. Kleitrums ir ar augstu vertikālo atzaru. Klavikula ar garu, augšupejošu izaugumu. Kleitruma un klavikulas pārklāšanās ir tāda pat, kā citiem holoptihīdiem. Pirmajā muguras spurā zarojošas lepidotrihijas stiprinās tieši pie pagarinātās bazālās plātnes. Otrās muguras spuras pamatnē atrodas trīs līdz četras bazālās zvīņas. Pārkauloti neirālie un hemālie loki atrodas astes daļā, bet pārkauloti pleirocentri un intercentri − ķermeņa daļā. Zvīņas ir lielas un masīvas, ornamentētas ar spīdīgiem kosmīna pauguriņiem, reizēm ar iespiestu virsotni. Segkaulu ornamentējums ir izolētu ādas zobu veidā ar nosmailinātām vai atskabargainām virsotnēm. Sensorie kanāli atveras lielu poru veidā 2 līdz 3 rindās, vietām uz vairoga kauliem un uz apakšžokļa zarojošu vagu veidā.Татаринов Л.П., Новицкая Л.И., Бесчелюстные и древние рыбы. Справочник для палеонтологов, биологов и геологов, МОСКВА, ГЕОС, 2004., 353. lpp.

 Sistemātika 
 ģints: Laccognathus, Gross, 1941 †
 suga: Laccognathus embryi, Downs et al., 2011 †
 suga: Laccognathus grossi, Vorobyeva, 2006 †
 suga: Laccognathus panderi, Gross, 1941 †

(†) - izmirušu organismu grupa. 

 Atsauces 

Kategorija:Ripidistijas