Darija Djačenko

Darija Djačenko, plašāk pazīstama kā Daša Djačenko (; 1924—1944), bija aktīva antifašistiskās pagrīdes kustības dalībniece. Padomju Savienības Varone (1958).

 Dzīvesgājums 
Dzimusi 1924. gada 2. aprīlī Kumari ciemā Odesas apgabalā, Ukrainas PSR (tagad Mikolajivas apgabals) zemnieku ģimenē. Ukrainiete.

Līdz 1939. gada beigām viņa dzīvoja Vradijivkas ciemā, kur viņas tēvs strādāja par rajona padomes izpildkomitejas priekšsēdētāju. 1939. gada beigās viņas tēvs Hrigorijs Djačenko tika norīkots uz Rietumukrainu, kur viņu ievēlēja par Ļvivas apgabala Pustomitijivskas rajona izpildkomitejas priekšsēdētāju. 1940. gada sākumā viņš pārcēla tur savu ģimeni. Sākoties Vācijas un Padomju Savienības karam, viņa kopā ar māti evakuējās uz vecmāmiņas mājām Novoandrijivkas ciematā Odesas apgabalā. Pēc tam, kad ciemu okupēja vācu un rumāņu karaspēks, Daša ieņēma aktīvu nepiekrišanas pozīciju, atklāti nosodot “jauno kārtību”. 1942. gada sākumā Daša Djačenko kļuva par aktīvu pagrīdes dalībnieci.

Padomju laikā komunistiskā propaganda Dašu Djačenko pieskaitīja jauniešu pagrīdes organizācijai "Partizānu dzirkstele", kas darbojās Krimā un apkārtējos ciematos. Pēcpadomju periodā tika apgalvots, ka Dašai Djačenko nav nekāda sakara ar "Partizānu dzirksteles" biedriem. Organizācijas komitejas loceklis Ivans Herasimenko vēlāk atcerējās: “Dašu pēc nopratināšanas iemeta kamerā. Viņa bija tieva, virs vidējā auguma, simpātiska meitene... Lai gan mēs iepriekš nebijām tikušies, viņa droši vien intuitīvi nojauta, ka pret viņu ir kāds no domubiedriem. Viņa pienāca pie manis. Mēs iepazināmies."

1943. gada 1. martā Daša Djačenko tika arestēta, pamatojoties uz apsūdzībām pagrīdes darbībā. Sākotnēji viņu turēja Goltjanskas cietumā, kur viņa iepazinās ar "Dzirksteles" biedriem, tostarp Ivanu Herasimenko, Mihailo Skibu un citiem. Visi pārējie organizācijas locekļi vai nu jau bija nošauti, vai atradās Tiraspoles cietumā. Pēc aptuveni divu nedēļu uzturēšanās Dašu pārveda uz Tiraspoli, kur viņai piesprieda 25 gadus piespiedu darba.

Viņas biedri mēģināja atbrīvot Dašu no cietuma, maksājot izpirkuma maksu. Šim nolūkam viņi savāca līdzekļus 6000 marku apmērā. Nauda ar uzticamas personas starpniecību tika nodota kādam rumāņu karavīram, kurš apsargāja ieslodzītos. Tomēr šo karavīru arestēja un nošāva, bet Dašu pārveda uz koncentrācijas nometni. Tomēr tas neturpinājās ilgi, viņa saslima ar tuberkulozi un tika pārvesta atpakaļ uz cietumu.

Tuvojoties padomju karaspēkam, Tiraspoles cietumā notika neveiksmīgs sacelšanās mēģinājums, un daļai ieslodzīto izdevās izbēgt. 1944. gada 2. aprīlī Daša Djačenko kopā ar citiem ieslodzītajiem tika nošauta. Viņas apbedīšanas vieta nav zināma.

 Apbalvojumi 
1955. gadā ar Ukrainas PSR Augstākās padomes prezidija dekrētu viņa tika apbalvota ar 2. pakāpes medaļu "Tēvijas kara partizāns" (pēcnāves kārtā).

Ar PSRS Augstākās Padomes Prezidija 1958. gada 1. jūlija dekrētu par varonību cīņā pret nacistu iebrucējiem Vācijas un Padomju Savienības kara laikā Djačenko tika piešķirts Padomju Savienības varoņa tituls (pēcnāves kārtā).

 Atsauces 

 Ārējās saites 

Kategorija:Ukrainas vēsture