Kaulu audzējs

Kaulu audzējs ir patoloģisks jaunveidojums kaulaudos, kas var būt gan labdabīgs, gan ļaundabīgs. Audzēja rašanās cēloņi var būt embrionālās attīstības traucējumi (īpaši bērniem), atkārtotas traumas un noteikti arodfaktori, piemēram, ilgstoša saskarsme ar jonizējošo starojumu.

 Veidi 
Labdabīgi kaulu audzēji visbiežāk veidojas no pašiem kaulaudiem (osteomas, kaulu cistas), skrimšļaudiem (hondromas), saistaudiem (miksomas, fibromas), kā arī citiem kaulu struktūrelementiem, piemēram, taukaudiem, nervu audiem un asinsvadiem. Morfoloģiski un pēc izcelsmes tiem tuvi ir arī dažādi kaulu attīstības traucējumi, piemēram, fibrozā kaulu displāzija, kaulu hondromatoze (Oljē slimība) un deformējošā osteoze (Pedžeta slimība).

Ļaundabīgie kaulu audzēji var attīstīties no dažādiem kaulu elementiem, tomēr kaulu sarkoma sastopama samērā reti. Visbiežāk tā ietekmē ceļa locītavu, augšstilba, augšdelma, iegurņa kaulus un ribas.

 Simptomi 
Kaulu vēzim ir raksturīgi dažādi simptomi, kuru smagums atkarīgs no veida un stadijas:

 Sāpes kaulos – viens no biežāk sastopamajiem simptomiem. Sāpes var būt sākot ar vieglām un periodiskām līdz stiprām un pastāvīgām. Dažkārt sāpes ir grūti lokalizēt vai tās var būt saistītas ar metastātisko procesu citās ķermeņa daļās.
 Iekaisums un pietūkums – audzējs var izraisīt lokālu iekaisumu un paaugstinātu jutību skartajā zonā.
 Kaulu lūzumi – ļaundabīgā procesa dēļ kauli kļūst trausli, palielinot spontānu lūzumu risku. Turklāt var pasliktināties arī to kaulu stāvoklis, kas atrodas tuvu audzējam.
 Svara zudums un gremošanas traucējumi – kaulu vēzis, tāpat kā citi onkoloģiskie procesi, var izraisīt pēkšņu un neizskaidrojamu svara zudumu. Šis simptoms bieži ir saistīts ar samazinātu apetīti un gremošanas traucējumiem.
 Nogurums – ilgstošs nespēks, kas nepāriet pat pēc atpūtas.
 Anēmija – kaulu vēzis var izraisīt anēmiju jeb mazasinību, kas rodas dzelzs deficīta vai kaulu smadzeņu funkcijas traucējumu dēļ. Ļaundabīga audzēja gadījumā organisms var palielināt balto asinsķermenīšu ražošanu uz sarkano asinsķermenīšu rēķina, tādējādi veicinot anēmijas attīstību.
 Miega traucējumi – sāpes bieži pastiprinās naktī, traucējot miegu.

 Diagnostika un ārstēšana 
Kaulu audzēju diagnostikā parasti izmanto rentgenoloģiju, bet dažkārt nepieciešama arī slimā kaula punkcija.

Ārstēšana visbiežāk ir ķirurģiska – sākot no nelielām operācijām, kas saglabā locekļa funkcionalitāti, līdz plašākām iejaukšanām, tostarp amputācijai. Staru terapiju izmanto reti, jo kaulu audzēji ir salīdzinoši izturīgi pret radiāciju. Dažkārt ķirurģisko ārstēšanu kombinē ar ķīmijterapiju. Profilakse ietver hronisku kaulu slimību un labdabīgu audzēju savlaicīgu ārstēšanu, kā arī kaitīgo arodfaktoru novēršanu.

 Atsauces 

 Ārējās saites 

Kategorija:Kaulu slimības