Kravas līnijkuģis

Kravas līnijkuģis, dēvēts arī par pasažieru — kravas kuģi, ir tirdzniecības kuģis, kurš galvenokārt pārvadā kravas un bieži arī pasažierus. Tie kļuva populāri nedaudz pēc 19. gadsimta vidus un 20. gadsimta otrajā pusē atdeva savas pozīcijas konteinerkuģiem, kā arī citiem pārvadātājiem ar lielāku specializācijas pakāpi.

 Raksturojums 
Kravas līnijkuģis ticis definēts kā:

kuģis, kurš tika izmantots nodrošinot regulārus pakalpojumus atbilstoši sarakstam iepriekš noteiktos maršrutos starp noteiktām ostām un pārvadāja vairākas, atsevišķas dažādu preču partijas.

Kravas līnijkuģi pārvadāja ģenerālās kravas no izejmateriāliem rūpniecībai līdz gatavām precēm. Daudziem kuģiem atsevišķas kravas tilpnes bija piemērotas dažādu kravu veidu pārvadāšanai ar atdzesētām telpām saldētai gaļai vai atdzesētiem augļiem, tankiem, tādām šķidrām kravām kā augu eļļas, un īpašām telpām vērtslietām. Parasti kravas līnijkuģi pārvadāja arī pasažierus, bet bieži tikai vienā klasē. Šie kuģi atšķīrās no okeāna laineriem, kuri koncentrējās uz pasažieru pārvadāšanu un no klaiņkuģniecības tvaikoņiem, kuri nenodrošināja pārvadājumus pēc zināma saraksta. Kravas līnijkuģi veica pārvadājumus no ostas uz ostu pēc iepriekš publicētiem sarakstiem un maršrutiem.

 Vēsture 
Ar tvaiku darbināms kravas līnijkuģis tika izveidots 19. gadsimta vidū attīstoties tehnoloģijām, kuras ļāva būvēt aizvien lielākus tvaikoņus.Christopher von Schirach-Szmigiel Liner Shipping and General Cargo Transport Stockholm School of Economics, 1979. gada maijs, 11. lpp. Skatīts: 2025. gada 10. janvārī Tā kā kravas līnijkuģi parasti bija ātrāki par klaiņkuģniecībā iesaistītajiem kravas kuģiem, tos izmantoja ātri bojājošos un dārgu preču pārvadāšanai, tāpat kā pasažieru plūsmas apkalpošanai. Sākumā tos galvenokārt izmantoja Eiropā un Amerikā, kā arī Atlantijas okeāna šķērsošanai starp Eiropu un Ameriku. Garāku maršrutu, piemēram uz Austrāliju un Okeāniju, apkalpošana palika burinieku ziņā nedaudz ilgāk līdz 1860. gadu beigām, jo tā laika tvaikoņi vēl nebija pietiekami ekonomiski, bet Suecas kanāla atvēršana 1869. gadā buriniekus izkonkurēja pavisam.The rise of the cargo liner PortCities Southampton. Skatīts: 2025. gada 10. janvārī

Izplešanās tvaika dzinēju lietošana un to pieaugošā uzticamība noveda pie lielākas degvielas ekonomijas un ļāva tvaikoņiem veikt arī, līdz tam nepieejamos, garākos reisus. Šos dzinējus pirmais uz saviem tvaikoņiem sāka izmantot Alfrēds Holts. 19. gadsimta pēdējā trešdaļā tvaikonis spēja uzņemt tik daudz akmeņogļu, lai veiktu 6 000 jūras jūdžu (11 112 km) pirms nākamās kurināmā uzpildes. Suecas kanāla atvēršana 1869. gadā un Panamas kanāla atvēršana 1914. gadā arī padarīja kravas līnijkuģu izmantošanu daudz ienesīgāku, kā arī ļāva sākt sniegt regulārus, pēc saraksta noteiktus, kravu pārvadājumu pakalpojumus pāri okeāniem. Drīz kravas līnijkuģi sastādīja lielāko daļu no britu tirdzniecības flotes, kura tajā laikā bija pati lielākā pasaulē.

Koncentrējoties uz dārgu preču kravu pārvadājumiem, vairums kravas līnijkuģu uzņēma ierobežotu pasažieru skaitu, parasti divpadsmit, jo britu normatīvie akti pieprasīja kuģa ārstu uz kuģiem ar vairāk nekā divpadsmit pasažieriem.

Kravas līnijkuģu noriets sākās 1970. gados, ieviešot konteinerkuģus. Viens no pēdējiem kravas līnijkuģiem ir Silver Supporter, kurš dodas uz Pitkērnu četras reizes gadā.

Vairāki lielie konteinerkuģi vēl joprojām piedāvā nelielu skaitu kajīšu par maksu. Parasti uz kuģa tiek pārvadāti ne vairāk kā divpadsmit pasažieri, jo, ja uz kuģa ir lielāks pasažieru skaits, atbilstoši normatīvo aktu prasībām jābūt nodrošinātam kuģa ārstam. Atpūtas iespējas ir tādas pašas, kādas tās ir komandai, un tās var būt ierobežotas tikai ar atpūtas telpu, trenažieru zāli ar trenažieriem un nelielu peldbaseinu. Šādiem ceļojumiem priekšroku dod cilvēki, kuri meklē neparastus ceļojumu piedzīvojumus.Dunford J. A freight way to travel The Guardian. Skatīts: 2025. gada 10. janvārī

 Atsauces 

Kategorija:Kuģu tipi
Līnijkuģis