Platycephalichthys bischoffi

Platycephalichthys bischoffi ir devona tristihopterīdu suga, kas dzīvoja galvenā devona lauka teritorijā franas laikmetā, un kuras holotips (galvaskausa priekšējā daļa) atrasts Krievijā, Novgorodas apgabalā, Lovates upes krastā pie Lukas ciema (Staraja Rusas rajonā), virssņežas slāņos (Ogres svīta). Bez šīs vietas Platycephalichthys bischoffi fosilijas ir atrastas Ļeņingradas apgabalā un Latvijā (atrašanas vietas nav precizētas), katlešu un ogres svītu nogulumos. Sugu 1959. gadā aprakstīja krievu paleontoloģe Emīlija Vorobjova. Tā nosaukta Maskavas paleontoloģijas institūta darbinieka Vodemāra Bišofa vārdā.

 Apraksts 
Parietālais vairogs 2,2 reizes garāks par postparietālo. Purna priekšējā mala ir zema un gandrīz vertikāla. Nāsis ir ovālas, izvietotas zemāk par dziļās asaru-žokļa iedobes virsotni, cieši pie premaxillare aukslēju plātnes. No augšas tās nav redzamas. Uz rostrālā vairoga bedrīšu nav. Subnariālais stūris ir ass, bet postorbitālais — taisns. Deguna kapsulas ir ovālas. To garums apmēram 1,5 reizes pārsniedz platumu. Lamina supraorbitalis mediālais izaugums ir garāks par laterālo. Preorbitālais nodalījms sastāda 0,6 no postorbitālā un orbitālā nodalījumu kopgaruma. Vairoga platums pie preorbitālajiem stūriem ap 0,7, pie orbitālajiem izgriezumiem ap 0,6 no parietālā vairoga garuma. Vairoga platums pie postorbitālās iedobes ir virs 0,6, pie etmosfenoīda aizmugurjās malas sastāda 1,3—1,4, bet spirakulāro izgriezumu apgabalā ir vienāds ar postparietālā vairoga garumu. Postparietālais vairogs aizmugurējā malā ir salīdzinoši šaurs, kur tā platums mazāk kā 1,3—1,4 reizes pārsniedz vairoga vidējās daļas garumu. Postparietale ir gandrīz taisnstūraini, aizmugurē relatīvi šauri. Supratemporale ir īss, un veido dziļā un īsā spirakulārā izgriezuma priekšējo daļu. Bridža bedres ir garas un platas. Squamosum augstums pie aizmugurējās malas ir 1,7 reizes mazāks par tā garumu. Lacrimale garums 1,2—1,4 reizes pārsniedz augstumu pie aizmugurējās malas. Maxillare garums ir 12—13 reizes lielāks par augstumu. Submandibulārā sērija sasniedz (vai gandrīz sasniedz) simfīzu. Apakšžoklim priekšējā malā ir ilkņu pāris. Atsimfīzajai plātnei atbilst dentikliem klāts izcilnis. Priekšējais infradentālais flangs ir garš un veido dziļu lingvālo nišu. Šo flangu pamatā veido spleniale. Aizmugurējais flangs ir mēreni garš, un to veido angulare. Prekoronoīdā bedre ir liela. Koronoīdi ir zemi, ar trim augstu un masīvu ilkņu pāriem ar asmeņveidīgu smaili un ar biezo sieniņu sarežģītu ķekarveidīgu krokojumu. Pulpas dobums ilkņiem un žokļu mazajiem zobiem ir pildīts ar osteodentīnu (eistenodontā tipa krokojums). Ārējā ornamentējumā dominē ar pamatnēm saplūstoši sīki pauguriņi. Lokāli ornamentējums var būt šūnveidīgs. Zvīņas ir rombiskas, salīdzinoši plānas, līdz 1 cm diametrā, ar sīkpaugurainu ornamentējumu.Татаринов Л.П., Новицкая Л.И., Бесчелюстные и древние рыбы. Справочник для палеонтологов, биологов и геологов, МОСКВА, ГЕОС, 2004., 326. lpp.

 Atsauces 

Kategorija:Ripidistijas