Maskavas procesi

Maskavas procesi ir kopīgs nosaukums trim paraugprāvām, kuras norisinājās Padomju Savienībā, Maskavā, no 1936. līdz 1938. gadam un kurās tiesāti augstākie vadošie Vissavienības Komunististiskās (boļševiku) partijas darbinieki, kas 20. gados atradās kreisajā vai labējā opozīcijā.

Paraugprāvas savu nosaukumu vispirms ieguva ārzemēs (), pēc tam tāds nosaukums izmantots arī bijušajā Padomju Savienībā (krievu: «Московские процессы»).

 Pirmais Maskavas process 
I Maskavas procesu var uzskatīt par Lielā terora ievadu, tas bija vērsts pret tā saukto trockistiski zinovjevisko centru un norisinājās 1936. gada augustā. Izmeklēšana šā t.s. centra lietā veikta no 1936. gada 5. janvāra līdz 10. augustam PSRS iekšlietu Tautas komisāra Genriha Jagodas, pēc tam Nikolaja Ježova vadībā. 15. augustā PSRS prokuratūra paziņoja par Iekšlietu Tautas komisariāta veiktās izmeklēšanas rezultātiem un par cilvēku grupas nodošanu tiesai. Lietu izskatīja PSRS Augstākās tiesas Kara kolēģija atklātā tiesas sēdē Savienību nama Oktobra zālē. Kolēģijas priekšsēdētājs bija Vasilijs Ulrihs, sekretārs — A. Kostjuško, locekļi: Ivans Matuļevičs, Jona Ņikitčenko, Ivans Goļakovs. Kolēģija, piedaloties prokuroram Andrejam Višinskim, sāka lietas izskatīšanu 19. augustā. Starp tiesājamajiem bija divas cilvēku grupas. Vienu no tām veidoja boļševiki, kas 1926.—1927. gadā iesaistījās t.s. apvienotajā (kreisajā) opozīcijā:

 Grigorijs Zinovjevs
 Ļevs Kameņevs
 Grigorijs Jevdokimovs
 Ivans Bakajevs
 Sergejs Mračkovskis
 Vagaršaks Tervaganjans
 Ivans Smirnovs
 Jefims Dreicers
 Īzaks Reingolds
 Ričards Pikels
 Eduards Golcmans.

Viņi apsūdzēti trockistiski zinovjeviska teroristiska centra izveidošanā pēc Trocka norādījuma, Kirova slepkavībā, citu partijas un valdības locekļu — Staļina, Vorošilova, Ždanova, Kaganoviča, Ordžonikidzes, Kosiora, Postiševa — slepkavības gatavošanā.

Citā tiesājamo grupā ietilpa pieci Vācijas Komunistiskās partijas biedri, kuri bija emigrējuši uz Padomju Savienību (daži no viņiem iesaistījās kreisajā opozīcijā):

 Iļja Dāvids Krugļanskis
 Valentīns Olbergs
 Konons Bermans-Jurins
 Moisejs Lurjē
 Natans Lurjē.

Viņi apsūdzēti valdības locekļu slepkavības gatavošanā, esot iesaistītiem trockistiski zinovjeviskā teroristiskā organizācijā.

Kolēģija atzina visus 16 par vainīgiem un 24. augustā piesprieda viņiem augstāko soda līdzekli — nāvessodu, kurš izpildīts 25. augustā.

1988. gada 13. jūnijā PSRS Augstākās tiesas plēnums atcēla Kara kolēģijas spriedumu un reabilitēja notiesātos, jo viņu rīcībā nebija nozieguma sastāva.

 Otrais Maskavas process 
II Maskavas process bija vērsts pret t.s. paralēlo pretpadomju trockistisko centru, tas norisinājās 1937. gada janvārī. Izmeklēšanu šā centra lietā vadīja Ježovs. Jau I Maskavas procesā veiktajā izmeklēšanā no dažiem apsūdzētajiem iegūtas liecības par t.s. paralēlā centra pastāvēšanu, kuru veidoja bijušie trockisti un jaunās (kreisās) opozīcijas dalībnieki.

1937. gada 22. janvārī VK(b)P CK Politbirojs izdeva rīkojumu "Par procesu Pjatakova, Radeka, Sokoļņikova, Serebrjakova u.c. lietā", kurā noteikts procesa nosaukums, tā sākuma laiks, norises vieta, tiesas locekļi, saraksts ar laikrakstiem, kuru korespondentiem atļauts apmeklēt procesu u.c.
Process sākās 1937. gada 23. janvārī un norisinājās Savienību nama Oktobra zālē. Lietu izskatīja PSRS Augstākās tiesas Kara kolēģija šādā sastāvā: Vasilijs Ulrihs (pr-js), A. Kostjuško (sekretārs), Ivans Matuļevičs, Nikolajs Ričkovs, piedaloties prokuroram Andrejam Višinskim. Trīs tiesājamos aizstāvēja Aizstāvju kolēģijas locekļi, pārējie tiesājamie no aizstāvjiem atteicās.

 Georgijs Pjatakovs
 Grigorijs Sokoļņikovs
 Karls Radeks
 Leonīds Serebrjakovs
 Jakovs Livšics
 Nikolajs Muralovs
 Jakovs Drobniss
 Mihails Boguslavskis
 Ivans Kņazevs
 Staņislavs Rataičaks
 Boriss Norkins
 Aleksejs Šestovs
 Mihails Stroilovs
 Josifs Turoks
 Ivans Graše
 Gavrils Pušins
 Valentīns Arnoļds

apsūdzēti dalībā trockistiskā centrā, kurš esot stājies attiecībās ar ārvalstīm ar mērķi kopīgi cīnīties pret Padomju Savienību, spiegojis šo valstu labā, veicis kaitniecību un diversijas uzņēmumos un dzelzceļa transportā, sagatavojis teroristiskus aktus pret partijas un valdības locekļiem.

Pēc kolēģijas 30. janvāra sprieduma, visi 17 tiesājamie atzīti par vainīgiem. 13 no viņiem piespriests nāvessods, Pjatakovam, Serabrjakovam, Radekam, Sokoļņikovam, Arnoļdam piesprieda 10 gadu cietumsoda, Stroilovam — 8. Vēl spriedumā norādīts, ka gadījumā, ja Trockis vai viņa dēls Sedovs tiek atrasti Padomju Savienībā, viņi nekavējoties jāarestē un jānodod tiesāšanai PSRS Augstākās tiesas Kara kolēģijā.

Piespriestie nāvessodi izpildīti 1937. gada 1. februārī. Radeks un Sokoļņikovs tika nogalināti ieslodzījuma vietās 1939. gada maijā. Pēc oficiālās versijas, abus nogalināja citi ieslodzītie. 1956.—1961. gadā veiktajā PSKP CK un VDK izmeklēšanā divi bijušie Iekšlietu Tautas komisariāta operatīvie darbinieki liecināja, ka Sokoļņikova un Radeka slepkavība veikta IeTK darbinieka Kubatkina vadībā pēc Berijas un Kobulova rīkojuma.

1963. gada 18. jūnijā PSRS AT KK reabilitēja Kņazevu, Turoku, Graši, Norkinu, Pušinu. Vēlāk PSRS AT plēnums reabilitēja pārējos notiesātos: Muralovu 1986. gada 17. aprīlī; Serebrjakovu 1986. gada 4. decembrī; Boguslavski 1987. gada 23. septembrī; Pjatakovu, Livšicu, Drobnisu, Rataičaku, Šestovu, Sokoļņikovu, Radeku, Arnoļdu 1988. gada 13. jūnijā. 1988. gada 13. jūnijā secināts, ka notiesāto rīcībā nebija nozieguma sastāva.

 Trešais Maskavas process 
III Maskavas process norisinājās 1938. gada pavasarī un bija vērsts pret t.s. labēji trockistisko bloku, kuru veidoja labējai opozīcijai piederīgie partijas darbinieki, trīs ārsti un bijušais PSRS iekšlietu Tautas komisārs Jagoda.

Apsūdzība saturēja divus punktus: (1) spiegošana un valsts nodevība, (2) Kirova, Menžinska, Kuibiševa, Gorkija slepkavība, sazvērestība pret Ļeņinu 1918. gadā.
+Tiesājamo sarakstsVārdsAmats aresta brīdīApsūdzības punktiAizstāvībaSpriedumsReabilitācijas gadsSergejs BessonovsPSRS Pilnvarotās pārstāvniecības Vācijā padomnieksabiatteicāsīpašuma konfiskācija, 15 gadu cietumsoda, pēc kura politisko tiesību atņemšana uz 5 gadiem1966Pāvels BulanovsPSRS Iekšlietu Tautas komisariāta sekretārs2.atteicāsnāvessods ar īpašuma konfiskāciju1956Nikolajs Buharins"Izvestija" atbildīgais redaktors, VK(b)P CK locekļa kandidātsabiatteicāsnāvessods ar īpašuma konfiskāciju1968Grigorijs GriņkoPSRS finanšu Tautas komisārs, VK(b)P CK locekļa kandidāts1.atteicāsnāvessods ar īpašuma konfiskāciju1959Īzaks ZelenskisCentrālās patērētāju biedrību savienības valdes priekšsēdētājs1.atteicāsnāvessods ar īpašuma konfiskāciju1959Prokopijs ZubarevsPSRS zemkopības Tautas komisāra vietnieks1.atteicāsnāvessods ar īpašuma konfiskāciju1965Vladimirs IvanovsPSRS mežrūpniecības Tautas komisārs1.atteicāsnāvessods ar īpašuma konfiskāciju1959Akmals IkramovsUzbekijas K(b)P pirmais sekretārs, VK(b)P CK locekļa kandidāts1.atteicāsnāvessods ar īpašuma konfiskāciju1957Ignatijs KazakovsPSRS Veselības Tautas komisariāta Vielmaiņas un endokrīno traucējumu zinātniskās pētniecības institūta direktors2.N. Kommodovsnāvessods ar īpašuma konfiskāciju1988Nikolajs KrestinskisPSRS tieslietu Tautas komisāra vietnieks1.atteicāsnāvessods ar īpašuma konfiskāciju1963Pjotrs KrjučkovsGorkija muzeja direktors2.atteicāsnāvessods ar īpašuma konfiskāciju1988Ļevs ĻevinsKremļa Ārstnieciski sanitārās pārvaldes konsultants2.I. Braudenāvessods ar īpašuma konfiskāciju1988Venjamins Maksimovs-DikovskisPSRS Satiksmes Tautas komisariāta nodaļas priekšnieks2.atteicāsnāvessods ar īpašuma konfiskāciju1988Dmitrijs PletņovsMaskavas Terapeitu biedrības priekšsēdētājs, žurnāla "Kļiņičeskaja Medicina" redaktors2.N. Kommodovsīpašuma konfiskācija, 25 gadi cietumsoda, pēc kura politisko tiesību atņemšana uz 5 gadiem1985Hristiāns RakovskisSarkanā Krusta Vissavienības sabiedrības valdes priekšsēdētājs1.atteicāsīpašuma konfiskācija, 20 gadu cietumsoda, pēc kura politisko tiesību atņemšana uz 5 gadiem1988Arkādijs RozengolcsPSRS TKP Valsts rezervju pārvaldes priekšnieks, VK(b)P CK locekļa kandidāts1.atteicāsnāvessods ar īpašuma konfiskāciju1988Aleksejs RikovsVK(b)P CK locekļa kandidātsabiatteicāsnāvessods ar īpašuma konfiskāciju1988Fajzulla HodžajevsUzbekijas PSR TKP pr-js, PSRS CIK pr-js1.atteicāsnāvessods ar īpašuma konfiskāciju1965Mihails ČernovsPSRS zemkopības Tautas komisārs, VK(b)P CK locekļa kandidāts1.atteicāsnāvessods ar īpašuma konfiskāciju1988Vasilijs ŠarangovičsBaltkrievijas K(b)P pirmais sekretārs1.atteicāsnāvessods ar īpašuma konfiskāciju1957Genrihs JagodaPSRS sakaru Tautas komisārs, VK(b)P CK loceklisabiatteicāsnāvessods ar īpašuma konfiskācijunereabilitēts

 Sabiedrības attieksme 
30. gados sabiedrības viedoklis par notiekošajiem Maskavas procesiem tika ietekmēts, izmantojot padomju valsts plašsaziņas līdzekļus. Arī vairāki ārzemju laikraksti un rakstnieki pauda, ka procesi aizvadīti pareizi, ka notiesāto vaina bijusi pierādīta.

1937. gada maijā Trocka piekritēji organizēja t.s. Djūija komisiju, kura izskatīja Maskavas procesos Trockim izteiktās apsūdzības.

Plaši sabiedrībā Maskavas procesos veikto spriedumu un piespriesto sodu pamatotību sāka apšaubīt t.s. Hruščova atkusnī, kad tika nosodīts Lielais terors un sākta tā upuru reabilitācija.

Laika gaitā tika reabilitēti visi Maskavas procesos notiesātie, izņemot G. Jagodu, kuram spriedums nav bijis pārsūdzēts.

Mūsdienās ir cilvēki, politiskās partijas un citas organizācijas, kas cenšas attaisnot Maskavas procesu spriedumus.

Kategorija:PSRS politiskās represijas
Kategorija:Prāvas