Mihaila teātris

M. P. Musorgska Sanktpēterburgas Valsts akadēmiskais operas un baleta teātris ir operas un baleta teātris Sanktpēterburgā, tiek uzskatīts par vienu no nozīmīgākajiem teātriem Krievijā. Teātra ēkas atrodas Sanktpēterburgas centrā, tā vēsturiskajā ēkā Mākslu laukumā.

 Vēsture 
Mihaila teātris (ar nosaukumu Imperatora teātris) vēra durvis 1833. gadā ar imperatora Nikolaja I dekrētu.

Teātris nosaukts par godu lielkņazam Mihailam, Pāvila I jaunākajam dēlam: Mihaila pils, kas atradās laukumā ar tādu pašu nosaukumu (tagadējais Mākslu laukuma nosaukums iegūts 1940. gadā), kalpoja par viņa rezidenci. Teātra ēka tika celta pēc A. Brjulova projekta, kopā ar A. Gornostajevu. Arhitektam izdevies iekļaut tā fasādi K. Rosi veidotajā laukuma ansamblī. 1859. gadā teātris tika rekonstruēts pēc A. Kavosa projekta: tika paplašināta skatuve un palielināta skatītāju zāle, teātra interjeru papildināja gleznaini abažūri, griestu rotājumi un kariatīdes, kas arī mūsdienās rotā portālu virs avanscēnas.

Pirms Oktobra revolūcijas Mihaila, Marijas un Aleksandra teātrus pārvaldīja imperatora teātru direktorāts, šajā laikā Mihaila teātri izmantoja kā papildu skatuvi. Teātra telpās uzstājās Aleksandra teātra trupa, viesojās franču un vācu mākslinieki (jo īpaši E. Rašela, F. L. Hāse). Tajā notika arī operas izrādes. Franču operetes, piemēram, Ofenbaha, tika bieži rādītas, daudz retāk varēja apmeklēt operas izrādes, un tās iestudēja galvenokārt Krievijas Imperatora operas trupa no Marijas teātra. Izņēmums bija daži gadi 1890. gadu vidū, kad Marijas teātra telpas tika slēgtas remontam un operas izrādes uz Mihaila teātra skatuves notika katru nedēļu.

Kopš teātra dibināšanas līdz 1917. gadam tajā bija uzstājušies: Johans Štrauss, Ādolfs Dupuji, Lisjēns Ģitri, Matilde Kšesinska, Fjodors Šaļapins, Sāra Bernāra. Bieži izrāžu apmeklētāji bija A. Puškins, V. Žukovskis, Ļ. Tolstojs, P. Čaikovskis.

Drīz pēc Februāra revolūcijas tika demontēti kroņi un monogrammas no teātra ložām, kuras agrāk bija paredzētas Krievijas imperatoram un viņa ģimenei,Н. Р-ский. Михайловский театр // «Петроградский листок», 15 марта 1917. saistībā ar šo notikumu Pagaidu valdības komisāra pakļautībā notikušās Īpašās mākslas sanāksmes dalībnieki vērsās pie F.Golovina ar vēstījumu, ka: “..tiek ierosināts iznīcināt esošās valsts ģerboņa emblēmas visos valsts teātros, lai tās aizstātu ar citām dekorācijām atdzimšanas gaumē… kas varētu būtiski kaitēt šo konstrukciju mākslinieciskajai integritātei.” Teātru direktoram V. Teļakovskim nekavējoties tika dots rīkojums “bez ziņojuma man, neveikt nekādu valsts ģerboņa emblēmu nomaiņu”.Гордеев П. Н. Падение нравов и скандал в Большом театре на стыке двух революций. Министерская отдушина в женскую гримёрку// «Родина» № 8, 2016.

No 1918. gada teātra vēsturē sākās jauns — muzikāls posms.

1920. gadā Mihaila teātrim, tāpat kā visiem bijušajiem “imperatora” teātriem, tika piešķirta pakāpe — “akadēmiskais”. 1926. gadā (līdz 1964. gadam) tam piešķīra jaunu nosaukumu — MAĻEGOT (saīsinājums krievu valodā no "Mazā Ļeņingradas Valsts operas teātra"). Par galveno diriģentu kļuva S. Samosuds, kura darbs deva teātrim "padomju operas laboratorijas" slavu. Vismaz trīs pirmizrādes, kuras dažādos gados izpildīja S. Samosuds, ierakstīja teātri pasaules opermākslas vēsturē: D. Šostakoviča “Deguns” un “Lēdija Makbeta no Mcenskas apgabala" (attiecīgi 1930. gada 18. janvārī un 1934. gada 22. janvārī) un S. Prokofjeva "Karš un miers" (1. daļa) — 1946. gada 12. jūnijā.

20. gadsimtā teātrī strādāja pazīstami kultūras darbinieki. Viņu vidū bija: diriģenti — E. Grikurovs, D. Pohitonovs, G. Donijahs, K. Zanderlings, J. Temirkanovs, P. Bubeļņikovs, V. Kožins; režisori — V. Meijerholds, B. Zons, N. Smoličs un citi; baletmeistari — F. Lopuhovs, Dž. Balančins, B. Fensters, J. Grigorovičs.
Gadu gaitā atbildīgie par teātra repertuāru bija A. Pjotrovskis, I. Solertinskis un I. Glikmans.

Kopš Mihaila teātra dibināšanas tas vairākas reizes tika pārdēvēts. Mazais operas un baleta teātris — par Ļeņingradas, pēc tam Sanktpēterburgas. Kopš 1989. gada teātrim piešķirts M. P. Musorgska vārds, bet 2001. gadā tam tika atgriezts “vēsturiskais” nosaukums — Mihaila teātris.

 Jaunākā vēsture 
2007. gadā S. Gaudasinski teātra direktora amatā nomainīja Krievijas uzņēmējs V. Kehmans,Банановые лимоны на культуру (Фруктовый концерн поглотил Малый оперный театр) kas tolaik bijis augļu importa uzņēmuma JFC direktoru padomes priekšsēdētājs.

Kehmans paziņoja, ka strādās kopā ar S. Gaudasinski, kurš turpināšot strādāt kā teātra mākslinieciskais vadītājs. Tomēr pēc tam viņš ieviesa atsevišķu direktoru amatus operas un baleta trupām. Baleta trupu vadīja Krievijas dejotājs F. Ruzimatovs. Par operas trupas māksliniecisko vadītāju kļuva J. Obrazcova, kas atstāja savu amatu 2008. gada septembrī, lai pēc tam dotos strādāt par Mihaila teātra ģenerāldirektora padomnieci mākslinieciskos jautājumos: dziedātāja savu lēmumu skaidroja ar saspringto grafiku viņas pašas radošajiem projektiem un koncertu tūrēm. Kā galvenais viesdiriģents tika uzaicināts Daniele Rustioni.

2009. gadā Peters Feranecs tika iecelts par teātra galveno diriģentu un muzikālo vadītāju, bet Mihails Meserers kļuva par teātra galveno horeogrāfu. 2009. gada oktobrī F. Ruzimatovs paziņoja par savas karjeras atsākšanu un atstāja teātra baleta trupas mākslinieciskā vadītāja amatu. 2011. gada 1. janvārī par teātra baleta trupas māksliniecisko vadītāju tika iecelts spāņu horeogrāfs Načo Duato, bet M. Meserers turpināja strādāt kā teātra galvenais vieshoreogrāfs. 2013. gada beigās N. Duato pārgāja uz teātra pastāvīgā vieshoreogrāfa amatu saistībā ar darba uzsākšanu Berlīnes Valsts baleta mākslinieciskā vadītāja amatā.

2011. gadā teātrim pirmo reizi vēsturē tika piešķirta Krievijas teātra balva "Zelta maska". Nīls Šikovs saņēma balvu kā labākais aktieris operā 2010. gadā par Eliezēra lomu filmā "Jūdiete".РИА-Новости: Большая часть оперных «Золотых масок» отправилась в Петербург

Teātra baleta trupas pirmā viesizrāde notika 2008. gadā Londonā. Pamatojoties uz tās 2013. gada Londonas viesizrāžu rezultātiem, kas notika M. Meserera vadībā, tai tika piešķirta Britu kritiķu kopienas balva “Labākā starptautiskā trupa”. 2014. gadā baleta trupa devās viesizrādēs Ņujorkā.

2014. gadā Andrija Žoldaka iestudētā izrāde “Jevgeņijs Oņegins” saņēma “Zelta masku” kā gada labākā operas izrāde un saņēma balvas par labāko režisora un gaismu mākslinieka darbu.

2015. gadā V. Kehmans atstāja Mihaila teātra ģenerāldirektora amatu sakarā ar viņa iecelšanu Novosibirskas Operas un baleta teātra ģenerāldirektora amatā, tomēr kļūstot par Mihaila teātra māksliniecisko vadītāju. Par teātra ģenerāldirektori tika iecelta Irina Deļigača.

2018. gada septembrī Meserers atstāja teātra baleta mākslinieciskā vadītāja amatu. 2019. gada februārī teātra baleta trupu atkal vadīja N. Duato, savukārt par teātra galveno diriģentu un muzikālo vadītāju kļuva Aleksandrs Vederņikovs. Kopš 2020. gada decembra Aleksandrs Solovjovs ir kļuvis par teātra galveno diriģentu, bet kopš 2022. gada — par muzikālo vadītāju un galveno diriģentu. Starp teātra operas pirmizrādēm pēdējos gados ir Dž. Verdi “Trubadūrs” (2014), G. Pučīni “Manona Lesko” (2014), Dž. Verdi “Aīda” (2019), P. Čaikovska “Opričņiks” (2021); L. J. F. Herolda baleti “Vēlīgā piesardzība” (2014), S. Prokofjeva “Pelnrušķīte” (2017), R. Ščedrina “Zirdziņš kuprainītis” (2021), P. Čaikovska “Gulbju ezers” (2021), kā arī pasaules pirmizrāde baletam “Lamančas Hidalgo” ar L. Minkusa mūziku.

 Galvenie diriģenti 

 1918-1936 — Samuils Samosuds
 1936-1944 — Boriss Haikins
 1944-1956 — Eduards Grikurovs
 1956-1959 — Georgijs Donjahs
 1960-1969 — Eduards Grikurovs
 1969-1971 — Genādijs Provatorovs
 1971-1977 — Aleksandrs Dmitrijevs
 1977-1990 — Valentīns Kožins
 1990-1992 — Vladimirs Ziva
 1992-2009 — Andrejs Aņihanovs
 2009-2011 — Peters Feranecs
 2012-2018 — Mihails Tatarņikovs
 2019-2020 — Aleksandrs Vederņikovs
 2020. gads — tagad — Aleksandrs Solovjovs

 Mihaila teātra Grand-prix 
2009.-2014. gadā teātrī notika baleta konkurss “Mihaila teātra Grand-prix”. Pirmā apbalvošanas ceremonija notika 2009. gada 24. oktobrī. Izrādes māksliniecisko padomi vadīja N. Dolgušins, balvas laureātiem pasniedza balerīnas Diāna Višņeva, Irina Perrena, teātra galvenais baletmeistars M. Meserers, Britu baleta kritiķu asociācijas priekšsēdētājs Maiks Diksons, mākslas kritiķis Igors Stupņikovs un citi. Dotācijas pedagogu komandu atbalstam pasniedza konkursa organizācijas komitejas priekšsēdētājs V. Kehmans.

 Atsauces 

 Ārējās saites 

 Teātra oficiālā vietne
 Sanktpēterburgas enciklopēdija

Kategorija:Teātri Krievijā
Kategorija:Operteātri