Albānijas Alpu nacionālais parks

Albānijas Alpu nacionālais parks () ir lielākais nacionālais parks Albānijā. 2022. gadā izveidotais parks atrodas Albānijas ziemeļos, un tā platība ir 8844,65 hektāri. Ievērojamākā kalnu grēda ir Albānijas Alpi (saukti arī par Nolādētajiem kalniem), kas ir arī iekļauta parka nosaukumā. Šeit atrodas lielākā daļa Albānijas virsotņu, kas pārsniedz 2000 m, tostarp Dināru augstākā virsotne Jezerca. Pārsvarā dominē augsts reljefs, tomēr sastopami arī ledāji, ielejas, upes, kalni, ūdenskritumi, blīvi meži un vairāki atsevišķi klinšu veidojumi. Parkā atrodamas grūti pieejamas teritorijas, kurās saglabājusies neskarta ekosistēma. Parks izveidots, lai aizsargātu dažādas ekosistēmas un bioloģisko daudzveidību, kā arī reģiona kultūrvēsturisko mantojumu. Reģions ir atzīts arī par putniem un augiem nozīmīgu vietu.

Parks ziemeļos robežojas ar Melnkalni, bet dienvidos atrodas Nikaju-Merturu reģionālais dabas parks.

Parks tika izveidots, apvienojot Teti nacionālo parku (), Valbonas ielejas nacionālo parku un Gaši dabas rezervātu. Teti nacionālais parks tika izveidots 1966. gadā, aptverot lielu daļu Šalas ielejas 2630 hektāru platībā. Valbonas ielejas nacionālais parks tika izveidots 1996. gadā. 2017. gadā Teta tika pasludināta par aizsargājamu vēsturisko centru.
ag
Teti ciems plešas pāri Šalas ielejai, un to no četrām pusēm ieskauj vairāki divtūkstošnieki, piemēram, Radohina rietumos, Arapi un Popluka ziemeļos un Jezerca austrumos. Kalnu taka pa 1795 metru augsto Valbonas pāreju ved uz Valbonas ielejas nacionālo parku. Tāpat kā lielākajā daļā Albānijas Alpu, parkā dominē kaļķakmens un dolomīta ieži, un tajā ir redzamas galvenās karsta iezīmes, piemēram, Grunas kanjons un Arapi dienvidu nogāze, kas tiek uzskatīta par Balkānu augstāko klinšu virsmu.

 Flora 
Neskatoties uz ierobežoto platību, parks izceļas ar ļoti daudzveidīgu floru — no 1500 līdz 1650 augu sugām, no kurām 70 sugas ir apdraudētas. Teti ir daļa no lielas neskartas ekosistēmas. Bioģeogrāfiski parkā atrodas Dināru kalnu jauktie meži, Palearktikas mēreno platlapju un jaukto mežu biomas. Parkā ir trīs veidu meži. No 600 līdz 800 metru augstumam aug ozolu meži, kur dominē Austrijas ozols, austrumu skābardis, skābaržlapu ostrija, kizils un mannas osis. No 900 līdz 1900 metriem aug dižskābarža meži ar parasto dižskābardi, sudrabeglēm un kalnu kļavām. No 1900 līdz 2300 metriem alpīnajā zonā raksturīgi lakstaugi un krūmi, no kuriem visievērojamākie ir kadiķis un vītols. Starp svarīgākajiem šī stāva augiem ir augstkalnu skarene, Alpu miķelīte, āboliņš un ragainais vanagnadziņš.

 Fauna 
Parka sauszemes teritorijā reģistrētas tikai 20 zīdītāju sugas. Parkā mīt lieli zīdītāji, piemēram, brūnais lācis, stirnas, ģemzes, kā arī retas vai apdraudētas sugas, piemēram, pelēkais vilks, lūsis un savvaļas kaza. Ir novērotas 50 putnu sugas, piemēram, klinšu ērglis, mazais piekūns, dzilnītis, sarkanrīklīte, melnais mežastrazds, brūnā čakste, mednis un klinšu irbe. Bargo ziemu dēļ parkā ir maz rāpuļu un abinieku sugu. Parkā dzīvo 10 rāpuļu sugas un 8 abinieku sugas, tostarp Alpu salamandra, parastā varde, Alpu tritons un taimiņš.

 Galerija 

 Atsauces 

 Ārējās saites 

Kategorija:Albānijas nacionālie parki