Leģitimitāte

Leģitimitāte (no  — 'likumīgs') ir sabiedrisko zinātņu jēdziens, kas apzīmē sabiedrības atzītu un normatīvi pamatotu varas īstenošanas tiesiskumu noteiktā politiskā iekārtā. Tā raksturo pakāpi, kādā sabiedrības locekļi uzskata konkrētu autoritāti, iestādi vai politisko režīmu par tiesīgu pieņemt saistošus lēmumus un nodrošināt to izpildi.

Leģitimitāte ir politiskās iekārtas stabilitātes priekšnoteikums, jo tā mazina vajadzību pēc piespiedu līdzekļu izmantošanas un veicina sabiedrības brīvprātīgu pakļaušanos normām un lēmumiem. Leģitimitātes trūkums var radīt institucionālu nestabilitāti, sociālus konfliktus un pārvaldības efektivitātes samazināšanos.

Leģitimitātei var būt viens vai vairāki avoti:
 Juridiskā leģitimitāte – balstās spēkā esošajās tiesību normās un konstitucionālajā kārtībā, kas nosaka varas iestāžu kompetenci un pilnvaru robežas.
  Demokrātiskā leģitimitāte – izriet no tautas suverenitātes principa un tiek nodrošināta ar brīvām, vispārējām un konkurējošām vēlēšanām, kā arī citiem līdzdalības mehānismiem (piemēram, referendumiem).
 Tradicionālā leģitimitāte – pamatota vēsturiski nostiprinātās paražās, dinastiskās vai kultūras normās, kuras sabiedrība atzīst par saistošām.
 Harizmātiskā leģitimitāte – saistīta ar līdera personisko autoritāti, īpašībām vai simbolisku nozīmi, kas nodrošina sekotāju uzticību un lojalitāti.

 Ārējās saites 

Kategorija:Politika