Romas pilsoņu karš (49.—45. g. p.m.ē.)

Romas pilsoņu karš bija konflikts starp Gaju Jūliju Cēzaru un Gneju Pompeju, kā arī viņu atbalstītājiem, kas ilga  no 49. līdz 45. gadam p.m.ē. un ir viens no izšķirošajiem notikumiem Senās Romas vēsturē. 

 Vēsture 
Pirmais triumvirāts (60. g. p.m.ē.) bija neformāla politiskā alianse starp Jūliju Cēzaru, Pompeju un Marku Liciniju Krasu. Šī alianse palīdzēja viņiem konsolidēt savu varu, bet ar laiku alianse sabruka, īpaši pēc Krasa nāves Partu karā 53. gadā p.m.ē. Republikas laikā Roma piedzīvoja intensīvu politisko un sociālo spriedzi, ko izraisīja augošā nevienlīdzība starp bagātajiem un nabagajiem, kā arī konflikti starp optimātiem (aristokrātu grupu) un populāriem (reformatoru grupu).
49. gadā p.m.ē. Cēzars šķērsoja Rubikonas upi ar saviem leģioniem. Šis notikums iezīmēja pilsoņu kara sākumu. Cēzara slavenais izteiciens "Alea iacta est" (Kauliņi ir mesti) kļuva par simbolu viņa izšķirošajai rīcībai. Pompejs un daudzi Senāta locekļi, kas viņu atbalstīja, pameta Romu un bēga uz Grieķiju, lai tur vāktu spēkus pret Cēzaru.

Farsalas kauja bija viena no galvenajām pilsoņu kara kaujām. 48. gadā p.m.ē. Grieķijā notikušajā kaujā Cēzars izšķiroši sakāva Pompeja spēkus. Pompejs pēc sakāves aizbēga uz Ēģipti, kur viņu nogalināja. Pēc viņa nāves Cēzars iesaistījās konfliktā Ēģiptē, lai nostiprinātu Kleopatras VII varu. Tas noveda pie Aleksandrijas kara, kas ilga līdz 47. gadam p.m.ē. Thapsusas kauja Ziemeļāfrikā bija vēl viena nozīmīga cīņa, kurā Cēzara spēki sakāva optimātu atbalstītājus. Mundas kauja Spānijā bija pēdējā lielā pilsoņu kara kauja. Šajā kaujā Cēzars uzvarēja Pompeja dēla Seksta Pompeja vadītos spēkus, beidzot kara galveno karadarbību.

 Sekas 
Pēc uzvaras pilsoņu karā Cēzars kļuva par Romas diktatoru un ieviesa vairākas reformas, lai stiprinātu savu varu un uzlabotu valsts pārvaldību. Viņa reformas ietvēra kalendāra reformu, Senāta paplašināšanu un dažādas sociālās un ekonomiskās reformas. Cēzara pieaugošā vara un viņa iecelšana par diktatoru uz mūžu izraisīja sazvērestību pret viņu. 44. gada p.m.ē. 15. martā Cēzaru noslepkavoja grupa senatoru, kas cerēja atjaunot republiku. Tomēr Cēzara nāve izraisīja vēl vienu pilsoņu karu, kas galu galā noveda pie Romas impērijas izveides.

 Ārējās saites 

Kategorija:Senā Roma
Kategorija:Senie laiki
Kategorija:Itālijas vēsture
Kategorija:Spānijas vēsture
Kategorija:Francijas vēsture
Kategorija:Āfrikas vēsture