Politiskā iekārta

Politiskā iekārta ir noteiktā valstī vai sabiedrībā izveidota kārtība, kādā tiek organizēta un īstenota politiskā vara. Tā nosaka, kā tiek pieņemti politiskie lēmumi, kā darbojas valsts iestādes, kādas ir iedzīvotāju politiskās līdzdalības iespējas un kā tiek sakārtotas attiecības starp valsti un sabiedrību. Politiskā iekārta ietver gan formāli noteiktus elementus (piemēram, konstitūciju, likumus un valsts pārvaldes iestādes), gan neformālus aspektus (piemēram, politiskās tradīcijas, sabiedrības uzskatus un dažādu interešu grupu ietekmi uz politiskajām norisēm).

 Elementi 

 Valdības formas:
 Demokrātija: Vara tiek realizēta caur tautas vēlētiem pārstāvjiem, piemēram, parlamentārā vai prezidentālā demokrātijā.
 Autoritārisms: Vara koncentrēta vienas personas vai nelielas grupas rokās, ierobežojot politisko brīvību.
 Totalitārisms: Valsts kontrolē gandrīz visas sabiedrības dzīves jomas, cenšoties ietekmēt pilsoņu ideoloģiju un uzvedību.
 Monarhija: Valsts vadītājs ir monarhs (karalis vai karaliene), kuram ir ierobežota vai absolūta vara.
 Oligarhija: Vara koncentrēta nelielas elites grupas rokās, kas kontrolē politisko un saimniecisko varu.
 Iestādes:
 Likumdevējvara: Atbildīga par likumu pieņemšanu, grozīšanu un atcelšanu.
 Izpildvara: Valdība un tās vadītājs (piemēram, prezidents vai premjerministrs), kas īsteno likumus un politiku.
 Tiesu vara: Nodrošina likumu ievērošanu un iztiesā tiesiskus strīdus.
 Politiskās partijas un vēlēšanas:
 Partiju sistēma: Dažādas politiskās partijas, kas pārstāv dažādas ideoloģijas un intereses.
 Vēlēšanas: Process, kādā pilsoņi izvēlas savus pārstāvjus.
 Pilsoniskā sabiedrība:
 Nevalstiskās organizācijas un interešu grupas: Organizācijas, kas darbojas, lai ietekmētu politiku un aizstāvētu konkrētas intereses.
 Plašsaziņas līdzekļi: Informē sabiedrību un pārrauga valdības darbību.
 Politiskā kultūra un ideoloģija:
 Politiskā kultūra: Sabiedrības vērtības, uzskati un attieksmes pret politiku un valdību.
 Ideoloģija: Politisko ideju kopums, kas nosaka partiju un politisko kustību mērķus un metodes.

 Veidi 

 Demokrātiska iekārta:
 Tiešā demokrātija: Pilsoņi tieši piedalās lēmumu pieņemšanā (reti sastopama mūsdienu valstīs).
 Pārstāvnieciskā demokrātija: Pilsoņi izvēlas pārstāvjus, kas pieņem lēmumus viņu vārdā.
 Autoritāra iekārta:
 Totalitāra sistēma: Valsts kontrolē visas sabiedrības dzīves jomas, piemēram, Ziemeļkoreja.
 Militāra diktatūra: Vara koncentrēta militārajās struktūrās, piemēram, Mjanmā.
 Jaukta iekārta:
 Apvieno demokrātiskus un autoritārus elementus, piemēram, daļēji brīvas vēlēšanas ar ierobežotu politisko brīvību.

 Funkcijas 

 Likumdošana un regulēšana: Nodrošina noteikumu un normu izstrādi sabiedrības dzīvei.
 Resursu sadale: Nosaka, kā tiek izmantoti valsts resursi, piemēram, budžets, izglītība, veselības aprūpe.
 Kārtības un drošības uzturēšana: Nodrošina sabiedrisko kārtību un aizsardzību pret ārējiem draudiem.
 Sabiedrības integrācija: Veicina sabiedrības vienotību un lojalitāti pret valsti.

 Mērķi 

 Stabilitāte: Nodrošināt sabiedrības mieru un kārtību.
 Likumība: Ievērot likumus un tiesiskumu.
 Tiesiskums: Nodrošināt tiesības un brīvības.
 Ekonomiskā attīstība: Veicināt valsts un tās iedzīvotāju ekonomisko labklājību.
 Sociālais taisnīgums: Samazināt nevienlīdzību un veicināt sociālo labklājību.

 Politiskā iekārta Latvijā 
Latvija ir parlamentārā republika ar demokrātisku politisko iekārtu. Galvenie Latvijas politiskās iekārtas elementi ir:

 Saeima: Latvijas parlaments, kurā ir 100 deputāti, kas tiek ievēlēti uz 4 gadiem.
 Ministru kabinets: Valdība, kuru vada LR premjerministrs.
 Valsts prezidents: Valsts vadītājs, kuru Saeima ievēl uz četriem gadiem.
 Tiesu sistēma: Neatkarīga tiesu vara, kas nodrošina likumu ievērošanu.

 Ārējās saites 

Kategorija:Politika
Kategorija:Politoloģija