Skandināvijas mednieki-vācēji

Skandināvijas mednieki-vācēji ir arheoģenētisks termins, lai apzīmētu ģenētiskās iezīmes, kas bija raksturīgas Skandināvijas un Baltijas pirmiedzīvotājiem mezolīta laikmetā. 
Pie šīs Ziemeļeiropas pirmiedzīvotāju grupas piederēja arī Zvejnieku akmens laikmeta apmetnes iedzīvotāji Latvijā.

Skandināvijas mednieku-vācēju genoms radās pēc Rietumu mednieku-vācēju un Austrumu mednieku-vācēju sajaukšanās. 
Apmēram 5000. gadus p.m.ē., sajaucoties ar Agrīnajiem Eiropas zemkopjiem, Dānijā izveidojās Ertebeles kultūra. 4.—3. gadu tūkstotī p.m.ē. Baltijas valstu teritorijā pirmiedzīvotāji sajaucās ar Austrumu mednieku-vācējiem, izveidojot Narvas kultūru.
Vēlā neolīta un agrā eneolīta laikmetā indoeiropiešu pirmvalodās runājošie stepju lopkopji no apmēram 2700. līdz 2400. gadam p.m.ē. izveidoja Auklas keramikas kultūru.Haak W, Lazaridis I, Patterson N, Rohland N, Mallick S, Llamas B, Brandt G, Nordenfelt S, Harney E, Stewardson K, Fu Q, Mittnik A, Bánffy E, Economou C, Francken M, Friederich S, Pena RG, Hallgren F, Khartanovich V, Khokhlov A, Kunst M, Kuznetsov P, Meller H, Mochalov O, Moiseyev V, Nicklisch N, Pichler SL, Risch R, Rojo Guerra MA, Roth C, Szécsényi-Nagy A, Wahl J, Meyer M, Krause J, Brown D, Anthony D, Cooper A, Alt KW, Reich D. Massive migration from the steppe was a source for Indo-European languages in Europe. Nature. 2015 Jun 11;522(7555):207-11.


 Atsauces 

Kategorija:Aizvēsture
Kategorija:Akmens laikmets