Jurijs Ozols

Jurijs Ozols (; dzimis 1923. gada 13. oktobrī Maskavā, miris 1942. gada 13. oktobrī Baltkrievijā), arī Juris Ozols,Gurevičs, Leonīds. «Nemirstīgā jaunība...», Padomju Jaunatne, Nr. 54, 1957, 17. marts, 3. lpp. bija latviešu izcelsmes Padomju Savienības militārais izlūks un partizāns.

 Dzīvesgājums 
Piedzima Maskavā 1923. gadā Kārļa Ozola un Marijas Nasonovas (1902—1981, dokumentos minēta arī kā Marta Ozola, Jekaterinas Nasanovas (1864—1955)) meitas ģimenē. Tēvs bijis PSRS Ārlietu tautas komisariāta diplomātiskais kurjers, lielu Orlas apgabalaGurevičs, Leonīds. «Nemirstīgā jaunība...», Padomju Jaunatne, Nr. 52, 1957, 15. marts, 3. lpp. un Brjanskas apgabala rūpnīcu direktors, personīgi pazīstams ar komisāru Grigoriju Ordžonikidzi, bijis Revolucionārās kara padomes saimnieciskās pārvaldes priekšnieks un leģendārā Vasīlija Čapajeva istabas biedrs.Štrauss, V. (Maskavā), «Ozoli», Cīņa, Nr. 107, 1989, 9. maijā, 3. lpp. Juris Ozols skolas gados aizrāvies ar Nikolaja Ostrovska lugām un dzeju, 1941. gadā beidzis Maskavas 473. skolu.Gurevičs, Leonīds. «Nemirstīgā jaunība...», Padomju Jaunatne, Nr. 52, 1957, 15. marts, 3. lpp..

Sākoties Vācijas—PSRS karam, J. Ozols iesniedza kara komisariātā lūgumu iesaukt viņu Sarkanajā armijā, taču savas nepilngadības dēļ saņēma atteikumu. Iesaukts 1941. gada oktobrī. Juris Ozols ar komjaunatnes Maskavas komitejas ceļazīmi uzņemts kara izlūku skolā.Štrauss, V. (Maskavā), «Ozoli», Cīņa, Nr. 107, 1989, 9. maijā, 3. lpp. Izmantojot J. Ozola vācu valodas zināšanas, Juris bija iesaistīts ienaidnieka gūstekņu pratināšanā. Bija 2. ranga tehniķis intendants, kad kļuva par Sarkanās armijas 5. pārvaldes (vēlākā Galvenā izlūkošanas pārvalde) izlūku un diversantu karaspēka vienība Nr. 9903,Ржавин, Александр, «Герой-отец и герой-сын: о подвигах комполка Карла Озолса и разведчика Юрия Озолса», sputniknews-ru, 2020, 8. maijs, 14:56 kas bija komjaunatnes Centrālās komitejas izlūkskolas kadru Rietumu frontes Izlūkdaļas 3. (diversiju) nodaļa. No 1943. gada februāra tā kļuva karaspēka vienība Nr. 83462, un to komandēja Arturs Sproģis. Pazīstamākās izlūkdiversantes tajā bija Zoja Kosmodemjanska (1923—1941) un Vera Vološina (1919—1941).

1942. gada 1. septembrī J. Ozolu 37 izlūku grupā iesūtīja vācu spēku aizmugurē Baltkrievijā, Barisavas mežos.Flaums, L. «Varonis. Varoņa dēls.», Padomju Jaunatne, Nr. 60, 1965, 9. maijs, 4. lpp. Piedalījās partizānu operācijās: 8. septembrī veica diversiju uz dzelzceļa pie Krupku stacijas, 11. septembrī uzbrukums vācu garnizonam Vidricā (Krupku rajons), 21. septembrī Juris Ozols veica diversiju ar Dmitriju Dmitrijevu un Vladimiru Boldinu; Ozols, glābjot komandieri, tika ievainots sānos no granātas šķembas.Gurevičs, Leonīds. «Nemirstīgā jaunība...», Padomju Jaunatne, Nr. 55, 1957, 19. marts, 3. lpp. No piedāvājuma tikt izvestam no pretinieka aizmugures Ozols esot atteicies.

1942. gada 13. oktobrī, savā dzimšanas dienā Ozols ar Vasīliju Čustifovu un A. Ozerovu atradās Prudoka ciemā, kur ieguva pārtiku un ievāca no vietējiem iedzīvotājiem ziņas par pretinieka spēkiem. Ciemā negaidīti ieradās vācieši, sadursmē ar vāciešiem Ozola biedri bēga uz mežu, bet Juris Ozols viņus piesedza, sākdams šaut pa vāciešiem, kuri esot bijuši piecdesmit.Gurevičs, Leonīds. «Nemirstīgā jaunība...», Padomju Jaunatne, Nr. 57, 1957, 22. marts, 3. lpp. Ozols tika smagi ievainots gurnos un nierē, pēc kā vācieši viņu aizveda uz savu sanitāro daļu Čerņevkas ciemā, lai pēc tam no sagūstītā iegūtu ziņas, spīdzināja,Flaums, L. «Varonis. Varoņa dēls.», Padomju Jaunatne, Nr. 60, 1965, 9. maijs, 4. lpp. nopratināšanā salauztas rokas, kājas un izgriezta acs; vācieši mēģināja pratināmo personu glābt, lai turpinātu nopratināšanu, taču vakarā Ozols nomira.Gurevičs, Leonīds. «Nemirstīgā jaunība...», Padomju Jaunatne, Nr. 57, 1957, 22. marts, 3. lpp.

Jura Ozola draugi un cīņu biedri bijuši Anatolijs Lapiduss, Anna Kuļikova, Vladmirs Boldins, Dmitrijs Dmitrijevs, Dmitrijs Juferevs, Viktors Butašins, vienības politiskais komisārs bija Aleksandrs Odincovs un vienības nodaļas štāba priekšnieks Nikolajs Aleksejevs.Gurevičs, Leonīds. «Nemirstīgā jaunība...», Padomju Jaunatne, Nr. 52, 1957, 15. marts, 3. lpp. Vēlāk Latvijas Komunistiskās partijas Centrālās komitejas orgāns jau "Lielā Tēvijas kara" propagandas materiālā apgalvoja, ka Jura Ozola cīņubiedri esot bijuši arī Zoja Kosmodemjanska, Ņina Cālīte, Zinaīda Namatēvs, Milda Timme, Konstantīns Plūme, Viktors Šulcs un pat Arvīds Pelše.Štrauss, V. (Maskavā), «Ozoli», Cīņa, Nr. 107, 1989, 9. maijā, 3. lpp.

Pēc vietējās iedzīvotājas Jadvigas Naumenko, kuras mājā Juris nomira, iniciatīvas diversanta līķi neizmeta atkritumos, bet viņas vīrs Fjodors NaumenkoРжавин, Александр, «Герой-отец и герой-сын: о подвигах комполка Карла Озолса и разведчика Юрия Озолса», sputniknews-ru, 2020, 8. maijs, 14:56 un vecais Čerņevkas gans Dmitrulis Ivanovičs apglabāja Juri Ozolu sakņu dārzā un tēvs Kārlis saņēma PSRS galvas Kaļiņina vēstuli, ka Juris Ozols pēc nāves apbalvots ar Lielā Tēvijas kara Pirmās pakāpes ordeni; tēvs vēstuli līdz nāvei slēpa no sievas un Jura mātes MartasGurevičs, Leonīds. «Nemirstīgā jaunība...», Padomju Jaunatne, Nr. 57, 1957, 22. marts, 3. lpp..

 Piemiņa 

1945. gada 9. maijā Sarkanās armijas pavēlniecība ierosināja Jurim Ozolam pēc nāves piešķirt Padomju Savienības varoņa nosaukumu.Štrauss, V. (Maskavā), «Ozoli», Cīņa, Nr. 107, 1989, 9. maijā, 3. lpp. 1945. gadā pārapglabāts Novodevičjes kapos Maskavā netālu no Zojas Kosmodemjanskas un kapitulējušās Berlīnes PSRS okupācijas zonas pirmā komandanta, ģenerālpulkveža Nikolaja Berzarina kapavietām,Štrauss, V. (Maskavā), «Ozoli», Cīņa, Nr. 107, 1989, 9. maijā, 3. lpp. blakus Padomju Savienības varoņa Aleksandra Melentjeva (1920—1945) kapam.Ржавин, Александр, «Герой-отец и герой-сын: о подвигах комполка Карла Озолса и разведчика Юрия Озолса», sputniknews-ru, 2020, 8. maijs, 14:56 1957. gada «Padomju Jaunatne» ziņo, ka Novodjevičjes klostera kapos izveidots Vidusāzijas ebreju skulptora Josifa Rabinoviča (1895—1977) 1948. gadāРабинович И. А. (буклет). — М.: Советский художник, 1952 bez atlīdzības kaltsŠtrauss, V. (Maskavā), «Ozoli», Cīņa, Nr. 107, 1989, 9. maijā, 3. lpp. balta marmora piemineklis Juram (tā iekaltsОзол Юрий Карлович (1923—1942), Техник-интендант 2-го ранга. В годы Великой Отечественной войны партизан, погиб. Останки в 1945 году перенесены с кладбища деревни Черневка Минской области. Автор памятника скульптор И. Рабинович.) Ozolam, kuru pēc komjaunatnes Centrālās komitejas lēmumaGurevičs, Leonīds. «Nemirstīgā jaunība...», Padomju Jaunatne, Nr. 57, 1957, 22. marts, 3. lpp. atklāja māte Marta, kura dzīvoja Taganskas rajonā Maskavā un sauca dēlu sarunā ar žurnālistu Gurēviču par JuriGurevičs, Leonīds. «Nemirstīgā jaunība...», Padomju Jaunatne, Nr. 52, 1957, 15. marts, 3. lpp.. Ukrainā Harkivas 75. vidusskolā pionieru pulciņš 1957. gadā nosaukts Jura Ozola vārdā.«Jura Ozola vārdā», Padomju Jaunatne, Nr. 254, 1957, 28. decembris, 1. lpp. Ievērojot, ka Juris Ozols krita savā deviņpadsmitajā dzimšanas dienā, viņa vārdā nosauca arī pionieru vienības Maskavā un Gulbenē, Ukrainā un Gruzijā bija Jura Ozola pionieru pulciņi.Flaums, L. «Varonis. Varoņa dēls.», Padomju Jaunatne, Nr. 60, 1965, 9. maijs, 4. lpp. PSRS okupācijas periodā Ozolu iekļāva Lielā Tēvijas kara propagandas naratīvā kā jaunieti-varoni, plaši publiski ekspluatējot viņa tēlu no 1950. gadiemVītols, A. «Varoņa piemiņa dzīvo... Juris Ozols — uzņēmums izdarīts apmēram pusgadu pirms nāves», Zvaigzne, Nr. 6, 1958, 15. marts, 9. lpp. līdz pat AtmodaiŠtrauss, V. (Maskavā), «Ozoli», Cīņa, Nr. 107, 1989, 9. maijā, 3. lpp.. Jura Ozola vārdā jau pirms 1965. gadaFlaums, L. «Varonis. Varoņa dēls.», Padomju Jaunatne, Nr. 60, 1965, 9. maijs, 4. lpp. nosaukta iela Siguldā,Benga, Dzintra. "Vissavienības pionieru organizācijas 50. gadadienai... Mana pilsēta", Zīlīte, Latvijas Komunistiskās partijas Centrālās komitejas Laikrakstu un žurnālu izdevniecība, Rīga, 1972, Nr. 7, 1. jūlijs, 17. lpp. kas savu nosaukumu saglabāja līdz pat 2026. gada februārim. Siguldā izveidoja tradīciju skolēniem stādīt dzīvžogu Jura Ozola ielā, vākt materiālus par Ozolu,Tomsone, Dz., Siguldas komjauniešu sekretāru padomes priekšsēdētāja vietniece, Kaļķis, E., «Ļeņiniskā talka turpinās: mūsu pilsēta būs tīra un skaista», Darba balss (Rīgas rajons), Nr. 55, 1969, 7. maijs, 1. lpp. kā arī PSRS karaspēka svētkos 23. februārī rīkot skolēnu mītiņus Imanta Sudmaļa, Otomāra Oškalna un Jura Ozola ielās.Ansone, A. «Taures skan, dziesma trauc, pionieri soļo braši: svinīgi un skaisti Padomju Armijas 50. gadadienu atzīmēja Siguldas 1. vidusskolas oktobrēni, pionieri un komjaunieši.», Darba balss (Rīgas rajons), Nr. 25, 1968, 25. februāris, 3. lpp.

 Atsauces 

Kategorija:1923. gadā dzimušie
Kategorija:1942. gadā mirušie
Kategorija:Maskavā dzimušie
Kategorija:Ar Tēvijas Kara ordeni apbalvotie
Kategorija:Otrā pasaules kara dalībnieki
Kategorija:PSRS militārpersonas
Kategorija:Krievijas latvieši