Heilika Pikova

Heilika Pikova (, dzimusi Heilika Vesu  Tartu) ir igauņu kultūras darbiniece un dokumentālo filmu režisore, kura daļā no saviem darbiem izvēlas atainot sieviešu likteņstāstus.

 Izglītība 
2000. gadā beidza Pērnavas Sitevaka humanitāro ģimnāziju, bet 2004. gadā aizstāvēja bakalaura darbu televīzijas režijas specialitātē Tallinas Universitātē. Pavadīja vienu semestri kā apmaiņas studente Centrāllankašīras Universitātē Lielbritānijā. 2008. gadā absolvēja maģistra studiju programmu Igaunijas Evaņģēliski luteriskās baznīcas Teoloģijas institūtā.

 Dzīvesgājums 
Strādāja 2005. gadā televīzijas studijā Ašdodā, Izraēlā, kur veidoja savu pirmo dokumentālo filmu "Ķerubu dumpis", kuru rādīja Igaunijas Televīzijas ēterā, vēlāk 2006. gadā kopā ar savu vīru nodibināja filmu studiju Silmviburlane.

Līdz 2009. gadam bija galvenā animācijas filmu festivālu Animated Dreams rīkotāja, bet no 2012. gada ir neatkarīga filmu veidotāja.

Pikova ieguva atzinību, kad par savu 2014. gadā sarakstīto grāmatu "Mana Jeruzaleme. Ar kameru klosterī" saņēma Go Travel ceļotāju grāmatu prēmiju.

No 2019. gada strādā par Igaunijas Ārlietu ministrijas padomnieci kultūras jautājumos.

 Filmogrāfija 
GadsNosaukumsRežisoreScenāristeOperatoreMontāžiste2006"Ķerubu dumpis"2008"Tomika filma"2009"Vēstule no Roņu salas"2009"Tēvs, Dēls un Teātra Gars"2010"Normāls"2013"Olīvu kalna ziedi"2018"Saknes: gaidot brīnumu"2018"Saknes: mans ķermenis un asinis"2020"Igaunijas nafta"

 Atsauces 

 Ārējās saites 

 IMDb profils '(angliski)'


Kategorija:Igaunijas politiķi