Ukrainas neatkarības deklarācija (1918)

Ukrainas Centrālās Radas Ceturtais universāls () jeb 1918. gada Ukrainas neatkarības deklarācija ir valstisks politisks akts, ar kuru tika pasludināta Ukrainas Tautas Republikas pilnīga valstiskā neatkarība. To pieņēma Ukrainas Centrālās Radas apakšpadome Kijivā 1918. gada 22. janvārī (pēc vecā stila 9. janvārī). Tā izdošanas priekšvēstnesis bija Ukrainas Tautas Republikas miera sarunu sākums 1918. gada janvārī–februārī ar centrālajām lielvalstīm Brestļitovskā.

Dokumentā tika norādīts, ka "no šī brīža Ukrainas Tautas Republika kļūst par patstāvīgu, no neviena neatkarīgu, brīvu, suverēnu Ukrainas tautas valsti", un tika paziņots par vēlmi mierīgi sadzīvot ar visām kaimiņvalstīm, kurām nav tiesību iejaukties tās iekšējās lietās.

Ukrainas Centrālās Radas Ceturtais universāls skaidri definēja suverēnas valsts izveidi kā visu ukraiņu augstāko mērķi.

Starptautiskā atzīšana
Tajā pašā 1918. gada 22. janvārī (pēc vecā stila 9. janvārī) paziņoja, ka Lielbritānijas un Īrijas Apvienotā Karaliste atzīst Ukrainas Tautas Republiku. Kijivā ieradās bijušais Lielbritānijas Dienvidkrievijas ģenerālpadomes Odesā ģenerālpadomnieks Džons Piktons Begs (John Picton Bagge), kuru iecēla par pagaidu pilnvaroto lietvedi. Viņš tikās ar Ukrainas Ārlietu ģenerālsekretāru Oleksandru Šuļhinu (Олександр Шульгин).

 Skatīt arī 
 Ukrainas neatkarības deklarācija (1991)

Atsauces

Kategorija:Ukrainas vēsture