Telegonija

Telegonija ir iedzimtības teorija, kas paredz, ka pēcnācēji var pārmantot vecāka iepriekšējā partnera īpašības; tādējādi sievietes bērnam var būt raksturīgas iepriekšējā seksuālā partnera īpašības. Eiropā teoriju izvirzīja Aristotelis. Eksperimenti 19. gadsimta beigās ar vairākām sugām nesniedza pierādījumus tam, ka pēcnācēji pārmantotu mātes iepriekšējo partneru īpašības. Šo teoriju aizstāja Mendeļa mantojamības teorijas un Boveri-Satona hromosomu teorijas atkārtota atklāšana.

Teoriju attiecībā uz cilvēku mēģināja atdzīvināt nacistiskajā Vācijā un pēcpadomju Krievijā pirmajā gadījumā rasu tīrības aizstāvji, otrajā Krievijas pareizticīgo baznīcas radikālie elementi. Abos gadījumos tika apgalvots, ka sieviete pēc dzimumkontakta saglabā sevī partnera ģenētisko kodu, kurš daļēji izspiež nākamo partneru kodu. 21. gadsimta sākuma zinātne novērtē to kā māņticību.

 Epiģenētika un telegonija 
Daži 21. gadsimtā veiktie pētījumi liecina, ka vienas sugas mušu organisms var pārmantot īpašības, ko nenodrošina no vecākiem mantotais ģenētiskais (DNS) materiāls. Šādas ietekmes izpēti sauc par epiģenētiku. Vienā no 2014. gadā publicētajiem pētījumiem tika ziņots par telegonijas pastāvēšanu Telostylinus angusticollis mušās, kas ir epiģenētiskās pārmantojamības mehānisms, kas nav ģenētisks.

 Atsauces 

Kategorija:Bioloģija