Voldemārs Langenfelds

Voldemārs Langenfelds (dzimis , miris ) bija Latvijas Universitātes profesors, habilitētais doktors, zinātnieks, kurš aprakstīja visaptverošu ābeļu ģints (Malus Mill.) morfoģenēzi, taksonomiju un ģeogrāfisko izplatību. Sarakstījis vairākas monogrāfijas un mācību grāmatas, izaudzinājis vairākas latviešu botāniķu paaudzes.

 Dzīvesgājums 
Voldemārs Langenfelds dzimis 1923. gada 6. augustā Auru pagasta "Garlaukos" lauksaimnieku Teodora un Almas Langenfeldu ģimenē. Mācījies Auru pamatskolā, Bulduru dārzkopības skolā (1939—1941) un Bulduru dārzkopības tehnikumā (1941—1944).

Tehnikumu pabeidzis 1947. gadā, jo 1944. gadā iesaukts Padomju Armijā, nosūtīts Otrā pasaules kara Austrumu frontē 2. Baltkrievijas frontes 314. strēlnieku pulka sastāvā.Padomju Students, Nr.13 (13.12.1984) Pēc tehnikuma pabeigšanas sācis strādāt par Augļkopības nozares vadītāju Latvijas Lauksaimniecības akadēmijas Jelgavas mācību un pētījumu saimniecībā, par agrotehniķi-dārznieku Krimuldas sanatorijas palīgsaimniecībā. No 1952. līdz 1955. gadam mācījies Rīgas Pedagoģiskajā institūtā un vienlaikus strādājis par bioloģijas skolotāju Krimuldas sanatorijas skolā (1951—1954) un par skolotāju un mācību daļas vadītāju Bulduru dārzkopības tehnikumā (1954—1957). 1957. gadā iestājies aspirantūrā V. L. Komarova Botānikas institūtā Ļeņingradā un beidzis to 1960. gadā. Šajā gadā uzsācis darba gaitas ZA Botāniskajā dārzā Salaspilī kā jaunākais zinātniskais līdzstrādnieks, vadījis Floras sektoru, 1961. gada sākumā ievēlēts par vecāko zinātnisko līdzstrādnieku, bet jau 16. jūlijā atbrīvots no amata, jo uzvarējis konkursā par asistenta vietu Latvijas Valsts Universitātes Bioloģijas fakultātes Botānikas katedrā. 1962. gadā viņu ievēlēja par docentu, no 1968. līdz 1970. gadam pārcēla par vecāko zinātnisko līdzstrādnieku doktora disertācijas pabeigšanai, 1972. gadā, pēc doktora grāda iegūšanas, ievēlēja par profesoru.A. Mauriņš. Bioloģijas zinātņu doktors profesors Voldemārs Langenfelds. Profesors Voldemārs Langenfelds. Personālais bibliogrāfiskais rādītājs. Rīga, 1983. 7.—9. lpp.

No 1976. gada līdz 1978. gadam V. Langenfelds pārcelts uz ZA Botānisko dārzu par direktora vietnieku zinātniskajā darbā. 1978. gadā viņš šo darbu atstāja, jo uzvarēja konkursā par profesora vietu LU Bioloģijas fakultātē.Latvijas Nacionālais arhīvs. Latvijas valsts arhīvs. 2368-3-195 Tur profesors nostrādāja līdz aiziešanai pensijā 1995. gadā.

Voldemārs Langenfelds miris 2007. gada 15. jūlijā.

 Zinātniskā darbība 
Aspirantūras laikā V. Langenfelds uzsāka darbu pie ābeļu ģints (Malus Mill.) izpētes. Sākumā šī izpēte aptvēra Latvijas teritoriju. Viņa darba vadītājs bija zinātņu doktors PSRS ZA korespondētājloceklis profesors Aleksandrs Fjodorovs. Ļeņingradā viņš iepazinās ar tādiem augu sistemātikas teorētiķiem profesoriem kā I. T. Vasiļčenko, J. G. Bobrovs, M. E. Kirpičņikovs, S. K. Čerepanovs, akadēmiķi A. L. Tahtadžanu. 1961. gadā tika aizstāvēta bioloģijas zinātņu kandidāta disertācija un izdota monogrāfija "Latvijas PSR ābeļu sugas".

Pēc zinātņu kandidāta disertācijas aizstāvēšanas Langenfelds turpināja strādāt pie ābeļu ģints evolucuionārās morfoloģijas, veidoja oriģinālu ģints sistemātiku, izstrādāja ābeļu ģints ontoģenēzi. Viņa pētījumi sākumā aptvēra Baltijas valstis, vēlāk visu bijušās PSRS teritoriju un PSRS herbārijos uzkrāto ārvalstīs ievākto materiālu. 1967. — 1969. gadā ekspedīcijās apceļota visa PSRS teritorija, īpaši Ukraina, Moldova, Kaukāzs un Vidusāzija, kur dabā pētīta ābeļu sugu izplatība un daudzveidība. 1967. gadā V. Langenfelds devās pirmajā ārzemju komandējumā uz Rostokas Universitāti (toreiz Vācijas Demokrātiskajā Republikā) un apmeklēja arī citus Austrumvācijas botāniskos dārzus un universitātes.
Zinātniskā sadarbība ar Rostokas Universitāti turpinājās un profesora darbi tika publicēti vācu valodā. Darbs Vissavienības Botānikas institūtā ļāva izmantot herbārija apmaiņu pa pastu ar lielajiem ārzemju herbārijiem. Rezultātā tapa globāls ābeļu ģints pētījums un 1971. gadā Tartu Universitātē aizstāvēta doktora disertācija, kas 1992. gadā pielīdzināta habilitētā doktora grādam. Šī darba pilnveidotā un papildinātā versija izdota monogrāfijā 1991. gadā.Лангенфельд В.Т. Яблоня. Морфогения. Эволюция. Филогения. География. Систематика. Рига, "Зинатне". 1991. 234.стр. ISBN 5-7966-0379-5

LU profesors lasīja botānikas pamatkursus morfoloģijā, augstāko augu sistemātikā. Viņu interesēja augstāko augu izcelšanās, filoģenēzes problēmas. Izstrādāja un lasīja speckursus augu evolucionārajā morfoloģijā, filoģenētiskajā augu sistemātikā. 1973. gadā izdota mācību grāmata “Augstāko augu sistemātika” (līdzautori E. Ozoliņa, G. Ābele). Šī grāmata ir oriģināla ar konsekventu faktiskā materiāla evolucionāro traktējumu pēc akadēmiķa A. Tahtadžana ziedaugu filoģenētiskās sistēmas.A. Mauriņš
Komandējuma laikā Rostokā V. Langenfeldam izdevās vienoties par studentu apmaiņu vasaras prakšu laikā, un jau 1968. gadā profesors veda pirmo LVU botānikas studentu grupu praksē uz Vāciju un ievadīja regulāru studentu apmaiņu.
Profesors vadījis vairāk nekā simts kursa darbus un diplomdarbus, viņa vadībā aizstāvētas vairākas disertācijas (piem. M. Avenai, V. Isakovam, D. Šmitei, P. Eartam). Daudzus zinātniekus viņš konsultējis augu sistemātikas un evolūcijas jautājumos.

Latvijas Botāniķu biedrības biedrs kopš 1966. gada.

Profesora Voldemāra Langenfelda herbārijs glabājas LU Muzeja herbārijā RIG.

 Apbalvojumi 
 1945. gadā ordenis "Slava" III pak.
 1946. gadā medaļa "Uzvarai pār Vāciju"

 Darbi 
 Langenfelds V. Latvijas PSR ābeles un to dabiskie hibrīdi. Jaunas augļu koku un ogulāju formas. Rīga, 1959.
 Langenfelds V. Ābeles (Malus Mill.) apstādījumiem. Bioloģijas Zinātne Lauksaimniecībai un Mežsaimniecībai. Nr. 4. Rīga, 1960.
 Langenfelds V. Latvijas PSR ābeļu sugas. Bioloģijas Institūta Raksti. Nr. 18. 1960.
 Langenfelds V. Latvijas PSR ābeļu sugas. Rīga, 1961.
 Langenfelds V., Ozoliņa E., Ābele G. Augstāko augu sistemātika. Rīga, 1973.
 Langenfelds V. Savvaļas ābeles un bumbieres Latvijā. Mežsaimniecība un Mežrūpniecība. Nr.2. Rīga, 1987.
 Лангенфельд В.Т. Яблоня. Морфогения. Эволюция. Филогения. География. Систематика. Рига, "Зинатне". 1991.

Rakstījis arī Latvijas Enciklopēdijai, Latvijas Mazajai enciklopēdijai, Latvijas Padomju enciklopēdijai, Ģimenes enciklopēdijai, Enciklopēdījai Latvijas Daba, periodiskajiem izdevumiem "Dārzs un Drava", "Dabas un vēstures kalendārs", "Zinātne un Tehnika".

V. Langenfelda bibliogrāfija izdota 1983. gadā.Profesors Voldemārs Langenfelds. Personālais bibliogrāfiskais rādītājs. P. Stučkas Latvijas Valsts universitāte. Rīgā 1983 Tajā minētas 70 publikācijas, 6 rediģētas grāmatas un mācību līdzekļi.

 Avoti 
 Enciklopēdija Latvijas daba, 6.sēj. Rīga, 1998.
 A. Mauriņš. Bioloģijas zinātņu doktors profesors Voldemārs Langenfelds. Profesors Voldemārs Langenfelds. Personālais bibliogrāfiskais rādītājs. Rīga, 1983. 7.—9. lpp.
 Botāniķis — pedagogs — dārzkopis Voldemārs Langenfelds. https://www.lu.lv/muzejs/par-mums/zinas/zina/t/78893/?fbclid=IwAR26H590gbJO3dgO6UBlBVE6rWB6i3jc_U9WMet67Ioq6ThAEqkYNn7Qb1M
 Latvijas Nacionālais arhīvs. Latvijas valsts arhīvs. Fonds: LR Izglītības un zinātnes min. Nacionālais Botāniskais dārzs.

 Atsauces 

Kategorija:Latvijas biologi
Kategorija:Botāniķi