Kārlis Ozols (virsnieks)

Kārlis Ozols (; dzimis 1897. gada 10. augustā, miris 1944. gada 3. augustā) bija latviešu izcelsmes padomju militārais darbinieks.

 Dzīvesgājums 
Piedzima 1897. gadā Rīgā, strādnieka Jāņa Ozola ģimenē, beidzis Rīgas tehnisko skolu, strādājis par montieri Bergmaņa elektrotehniskajā kantorīŠtrauss, V. (Maskavā), «Ozoli», Cīņa, Nr. 107, 1989, 9. maijā, 3. lpp.. 1915. gadā iestājās Krievijas Impērijas armijā, ieskaitīts 2. Rīgas latviešu strēlnieku bataljonā, ar kuru piedalījās kaujās pie Ķemeriem; pēc tam pārcelts 1. Daugavgrīvas latviešu strēlnieku bataljona ložmetējnieku komandā. 1916. gada augustā apbalvots ar 4. pakāpes Jura krustu par kaujām pie Ķekavas.

1917. gadā ievēlēts par 2. pulka komitejas un 1. brigāses komitejas locekliŠtrauss, V. (Maskavā), «Ozoli», Cīņa, Nr. 107, 1989, 9. maijā, 3. lpp.. Pēc Oktobra revolūcijas 1918. gada maijā iestājās KK(b)P. Dienēja 2. latviešu strēlnieku pulkā, pēc tam Jāņa Lāča komandētajā 15. Inzas strēlnieku divīzijā (Austrumu fronte) kā 2. brigādes komisārs un divīzijas komisārsŠtrauss, V. (Maskavā), «Ozoli», Cīņa, Nr. 107, 1989, 9. maijā, 3. lpp.. Krievijas pilsoņu karā karoja pret Deņikina un Kolčaka spēkiem. 1919. gadā nosūtīts uz mācībām Sarkanās armijas Ģenerālā štāba akadēmijā, pēc kurām komandēja pulku Poļu—padomju karā. 1922. gadā demobilizējās. Personīgi pazīstams ar komisāru Ordžinikidzi, bijis Revolucionārās kara padomes saimnieciskās pārvaldes priekšnieks un leģendārā Čapajeva istabas biedrs Ģeneralštāba akadēmijāŠtrauss, V. (Maskavā), «Ozoli», Cīņa, Nr. 107, 1989, 9. maijā, 3. lpp.. 

Strādāja saimnieciskos amatos Ārlietu Tautas komisariātā Georgija Čičerina vadībā. No 1924. gada Ārlietu tautas komisariāta diplomātiskā kurjera darbā, pirmais brauciens uz Afganistānu, pavadījis šajā amatā sešus gadus, dienējis kopā ar 1926. gada 5. februārī Rīgas–Maskavas vilcienā, pie Ikšķiles stacijas noslepkavoto Teodoru Neti un viņa brāli, brāļiem Bauumaņiem, Jāni Beiku, Andreju Šeferu un PSRS militārā izlūkdienesta priekšnieka Pētera Ķuža alias Jāņa Bērziņa brālēnu Eduardu LiepiņlauskuŠtrauss, V. (Maskavā), «Ozoli», Cīņa, Nr. 107, 1989, 9. maijā, 3. lpp.. 1933. gadā pārņēmis no Pētera Bārdas kokapstrādes mašīnbūves rūpnīcas vadību, bijis vairāku rūpnīcu direktors Maskavā un no 1936. gada Brjanskā, kur vadīja mašīnbūves rūpnīcuŠtrauss, V. (Maskavā), «Ozoli», Cīņa, Nr. 107, 1989, 9. maijā, 3. lpp. 1937. gadā izslēgts no komunistiskās partijas. Strādāja Maskavā par elektroinženieri. 1941. gada pavasarī atjaunots komunistiskajā partijā.

Sākoties Vācijas—PSRS karam, 1941. gada jūlijā iesaukts Sarkanajā armijā un oktobrī piedalījās kaujā par Maskavu. Decembrī iecelts par 14. rezerves strēlnieku brigādes 1. rezerves strēlnieku pulka komandieri. 1944. gada vasarā Gorohovecas nometnēs sākta 308. latviešu strēlnieku divīzijas izveide, majors Ozols iecelts par šīs divīzijas izveidojamā 323. strēlnieku pulka komandieri. Pulks tika saformēts no 11. jūnijam līdz 8. jūlijam.

13. jūlijā pulks (1847 karavīri) devās Latvijas robežas virzienā, 20. jūlijā pulks devās kājām no Ņeveļa, nonākdams LPSR teritorijā 24. jūlijā. 1944. gada 1. augustā Sarkanās armijas latviešu vienības pārrāva vācu aizsardzību pie Steķu ciema, avangardā atradās 43. gvardes latviešu strēlnieku divīzija, bet 323. pulks bija otrajās rindās un kaujā iesaistījās 3. augustā. Ozols vadīja pulku uzbrukumā pie Turku ciema, pretinieka spēki atkāpās aiz Atašas, pie kuras esošajām mājām Ozols nāvīgi ievainots.

Apglabāts mežā starp Veceļu un Brislas mājām. Pēc kara pārapglabāts Rīgas Brāļu kapos.

 Atsauces 

Kategorija:1897. gadā dzimušie
Kategorija:1944. gadā mirušie
Kategorija:Pirmā pasaules kara dalībnieki
Kategorija:Latviešu strēlnieki
Kategorija:Krievijas pilsoņu kara dalībnieki
Kategorija:Krievijas latvieši
Kategorija:Otrā pasaules kara dalībnieki
Kategorija:PSRS militārpersonas
Kategorija:Ar Sarkanās Zvaigznes ordeni apbalvotie
Kategorija:Ar Tēvijas Kara ordeni apbalvotie