Karniolas medusbite

Karniolas medusbite (Apis mellifera carnica; dažādos reģionos arī Karintijas medusbite, Krainas medusbite, Karpatu medusbite) ir rietumu medusbišu Eiropas medusbišu pasuga, kas pielāgojusies Centrālās un Dienvidaustrumu Eiropas videi. Pasuga nosaukta par godu vēsturiskajam Karniolas (Krainas) reģionam, kurš atradās mūsdienu Slovēnijā, un ir vistālāk ziemeļos mītošā no Balkānu populācijas Eiropas medusbitēm. Mūsdienās tā ir viena no visā pasaulē visvairāk audzētajām medusbišu pasugām.

 Saimnieciskā nozīme 
Pasuga ir kļuvusi par vienu no populārākajām biškopju vidū, pateicoties tās labajai spējai aizsargāties pret slimībām, tajā pašā laikā esot saudzīgai pret biškopjiem. Šīs bites labi pielāgo strādnieku populāciju nektāra pieejamībai, ātri variējot strādnieku bišu populācijas lielumu atbilstoši pieejamās barības daudzumam. Pateicoties tam, bagātīga nektāra periodos "karniolietes" ir ar lielu strādnieku skaitu un tādējādi šajos periodos savāc un uzglabā lielu daudzumu medus un ziedputekšņu. Tās ir pielāgojušās vēsākam klimatam nekā pasaulē vispopulārākās "itālietes".

 Stiprās puses, salīdzinot ar Itālijas un Eiropas tumšo medusbiti 

 Neagresīvas (taču šai ziņā ir ievērojamas atšķirības starp līnijām), var turēt apdzīvotās vietās
 Labāka orientēšanās
 Spēj ātri pielāgoties izmaiņām vidē
 Piemērotas vietām ar garākām ziemām
 Ātras perējumu ritma izmaiņas atkarībā no barības daudzuma
 Paaugstināta izturība pret peru slimībām
 Laba darbošanās apgabalos ar spēcīgu pavasara nektāra plūsmu un agrīnu apputeksnēšanos
 Strādnieki dzīvo nedaudz ilgāk
 Garāks snuķītisDravatop. Krainas bišu mātes (Apis mellifera carpathica)

 Vājās puses 

 Sliktāk panes mitrumu, lietu un nestabilu piejūras klimatu, tādēļ mazpopulāras Ziemeļeiropā
 Mazāk aizsargā stropu pret iebrucējiem
 Tieksme spietot
 Mazāk izdala propolisu un vasku
 Vārīgas pret vaska kodēm
 Sliktāk izmanto rudens ienesumu

Latvijā Karniolas medusbites ("krainietes") biežāk audzē Vidzemē, kur svarīgāka spēja labi pārziemot.LA. Arī bišu mātei var būt raksturs. Eksperta padomi biteniekam — iesācējam

 Apraksts 
Karniolas medusbites ir aptuveni tāda paša izmēra kā saimniecībā populārās Itālijas medusbites (A. m. ligustica), taču atšķiras ar to parasti tumši brūni pelēko krāsu, ko atvieglo pieklusinātas gaišāk brūnas krāsas svītras. Viņu hitīns ir tumšs, bet uz ķermeņa ir iespējams atrast gaišākas vai brūnas krāsas gredzenus un punktus. Neizteiksmīgā krāsojuma dēļ viņas sauc arī par "pelēkajām bitēm".

"Karniolietes" ir gandrīz tikpat lielas un garas kā Latvijā parastā pasuga — Eiropas tumšā medusbite (A. m. mellifera), lai gan to vēders ir daudz plānāks. Turklāt Karniolas medusbitei ir ļoti gara mēle (6,5 līdz 6,7 mm), kas ir svarīgi āboliņa audzētājiem, īsa elkoņa locītava un ļoti īsi matiņi.

Ar pigmentācijas vērtējumu no 0 (pilnīgi tumšs) līdz 9 (pilnīgi spilgti dzeltens) A. m. carnica novērtē kā 1,3, kamēr "Eiropas tumšās" A. m. mellifera vērtējums ir 2,1 un košās A. m. Ligustica iegūst 7,8 punktus.

Krievijā no Karniolas medusbites atsevišķi izdala Karpatu medusbiti A. m. carpatica, tomēr Rietumos šo atdalījumu neatzīst.

 Populācijas 
Carnica pasugas ietvaros, pēc Frīdriha Rutnera domām, var identificēt divas grupas ar salīdzinoši nelielām īpašību atšķirībām, kuras nevar tik precīzi atšķirt vienu no otras, lai varētu runāt par atsevišķu pasugu: Alpu populācija (Austrija, Slovēnija, Slovākija) un Panonijas populācija (Ungārija, Karpati, liela daļa bijušās Dienvidslāvijas).

 Ģeogrāfija 
Karniolas medusbišu dzimtais reģions ietver Slovēniju, Austrijas, Horvātijas, Bosnijas un Hercegovinas, Melnkalnes, Serbijas, Ungārijas, Rumānijas un Bulgārijas daļas.

 Vēsture 

 Vācija 
1937. gadā Trešais reihs arī biškopībā īstenoja rasu politiku, lai aizsargātu un veicinātu Eiropas tumšās medusbites kā savas ideoloģijas "Asinis un augsne" paplašinājumu (Blut und Boden — nacistu sauklis, kas nosaka grupu ar vienotu izcelsmi un ģeogrāfisku apgabalu), aizliedzot citu medusbišu importu un regulējot bišu audzēšanu; tomēr atvieglojums tika pieļauts nedaudziem Karniolas medusbišu kopējiem Vācijas dienvidos, kas kopumā veidoja 13%. Bet pēc Austrijas aneksijas 1938. gadā A. m. carnica audzētāju skaits reihā pieauga līdz 31%. 1939. gadā tika veikti pasākumi, lai samazinātu "karnioliešu" skaitu apmēram par 95%. Biškopības literatūrā tajā laikā tika izmantota nacionālsociālistu idejiskā leksika, piemēram, "Svešie trani ir jāiznīcina".

Tomēr, sākot ar 1940. gada ziemu, biškopību visā Vācijā izpostīja plaša slimība, un ierobežojumi attiecībā uz izturīgāko "karnioliešu" audzēšanu tika atcelti. Pēc kara šī retorika tika atmesta, un Vācijas biškopības biedrības nolēma paturēt tikai A. m. carnica, kā rezultātā Eiropas tumšā medusbite tagad kļuvusi par apdraudētu pasugu Vācijā.

 Mūsdienas 
Kopš 1984. gada Ļubļanā darbojas Karniolas medusbišu selekcijas birojs, kurš atlasa, apgādā un pārbauda tā izvēlētus biškopjus. Līdzīga situācija ir Austrijas Karintijā, kur saskaņā ar Karintijas reģionālās biškopības asociācijas ciltsdarba ziņojumu 2014. gadā bija tikai 20 oficiāli atzīti "karnioliešu" audzētāji. Saskaņā ar spēkā esošo Karintijas biškopības likumu Karintijā ir atļauts turēt tikai Karniolas medusbišu "tīršķirnes" bites, citām pasugām nepieciešama īpaša atļauja. Šāda pati kārtība noteikta Vīnē.

 Attēli 

 Atsauces 

 Ārējās saites 

Kategorija:Medusbites
Kategorija:Slovēnija