Dregoviči

Dregoviči (senaustrumslāvu: дрегови́чи, , , ; no baltisma „dreguva” — 'purvs') bija austrumslāvu cilšu savienība, kas agrajos viduslaikos apdzīvoja Pripetes lejteces baseinu un Dņepras labā krasta baseina ziemeļu daļu (mūsdienu Baltkrievijas Gomeļas, Brestas, Grodņas un Minskas apgabalus). Dregovičiem uz rietumiem dzīvoja drevļani un volīnieši, uz ziemeļrietumiem — jātvingi un lietuvji, uz ziemeļiem — kriviči, uz ziemeļaustrumiem — Dņepras balti, uz austrumiem — radimiči, uz dienvidaustrumiem — severjani un uz dienvidiem — poļani.

 Vēsture 
Ap 6. un 7. gadsimtu gadsimtu dregoviči no Bjarezinas, Pripetes un Sožas lejteces baseina rietumu krasta sāka virzīties ziemeļaustrumu virzienā, iespiežoties Dņepras baltu apdzīvotajās zemēs Dņepras baseina austrumu krasta ziemeļu daļā. Ap 10. gadsimtu dregovičus pakļāva Kijivas lielkņazs Oļegs, dregoviču apdzīvotajās zemēs nodibinot Turovas kņazisti, bet ziemeļrietumu zemes 10. gadsimta pirmajā pusē pievienojot Polockas kņazistei.

Kā „druguvīti” () dregoviči pieminēti Bizantijas imperatora Konstantīna VII 950. gada esejā „Par impērijas pārvaldi” () kā viena no Kijivas Krievzemei pakļautajām slāvu ciltīm. 12. gadsimtā apkopotajā „Pagājušo gadu vēsturē” dregoviči minēti kā viena no 12 austrumslāvu ciltīm, kas maksāja meslus Kijivas Krievzemei, bet vēlāk dregoviči rakstiskos avotos vairs neparādās, tāpēc vēsturnieki uzskata, ka ap šo laiku dregoviči sākuši pārtautoties, ieplūstot krivičos, poļanos un vēlāk rutēņos.

 Atsauces 

 Ārējās saites 

Kategorija:Austrumslāvi
Kategorija:Baltkrievijas vēsture