Mulāža

Mulāža (no  — ‘veidošana’) ir kāda objekta precīzs atveidojums ģipsī, vaskā, papjēmašē, plastmasās u.c. Tēlniecībā par mulāžu reizēm sauc arī precīzu pēcnāves masku vai roku atveidojumu, piemēram, slavena mūziķa roku, arī klasikas darbu sērijveida atkārtojumus.Latvijas Padomju enciklopēdija, 7. sēj. Rīgā, 1986 Medicīnā mulāžas plaši izmanto anatomijas studijās, dažādu slimību un patoloģiju atveidošanai, glābēju un medicīnas darbinieku apmācīšanai. Mulāžas izmanto par uzskates līdzekļiem, kā arī situācijās, kad oriģinālu izmantot nav lietderīgi.Latvijā plāno uzstādīt fotoradaru mulāžas un papildu radarus, tos pēc vajadzības rotējot

 Latvijā 

RSU Anatomijas muzejā, kopš tā dibināšanas 1920. gadā, ir uzkrāta nozīmīga patoloģiju ģipša atlējumu kolekcija. Savukārt klasisko antīko skulptūru mulāžu kolekcija, kas kādreiz bija skatāma Valsts Aizrobežu mākslas muzejā Rīgas pilī, tagad ir izvietota apskatei Muzeju krātuvē izstādē "Skulptūru mežs". Pieejama arī virtuālā ekskursija šajā "mežā".Muzeju krātuve un SKULPTŪRU MEŽS
Cēsīs Meža kapos atrodas kapu piemineklis, kas veltīts arhitektam Edvīnam Zommeram. Iespējams, ka tēlnieks, to veidojot, izmantojis arhitekta roku ģipša mulāžu.
Dažādas mulāžas apskatāmas arī Paula Stradiņa Medicīnas vēstures muzejā. Tur atrodas arī Paula Stradiņa pēcnāves maska.

Latvijas Universitātes muzeja botānikas nodaļā apskatāms unikāls mācību līdzeklis no pirmskara Latvijas — sēņu vaska (parafīna) mulāža (attēlā). Par tās autoru tiek uzskatīts Ferdinands Erdmans Štolls (1874—1966). Mulāža ataino divu sugu mušmires. 1922. gadā to ar Kultūrkapitāla fonda atbalstu restaurēja Māris Jēkabsons.MĒNEŠA PRIEKŠMETS. F. E. Štolla sēņu mulāža

 Atsauces 

 Ārējās saites 

Kategorija:Medicīna
Kategorija:Māksla