Latdivīzija

Latdivīzija (krievu: Латдивизия) bija divīzija Krievijas SFPR Sarkanajā armijā un Latvijas SPR armijā.

 Nosaukumi 

 Latviešu strēlnieku padomju divīzija no 1918. gada 13. aprīļa (SZSA)
 1. Padomju Latvijas strēlnieku divīzija no 1919. gada 12. janvāra (PLA)
 Latviešu strēlnieku divīzija no 1919. gada 26. jūnija (SZSA)
 53. strēlnieku divīzija no 1919. gada 8. jūlija (SZSA)
 Latviešu strēlnieku divīzija no 1919. gada 3. augusta (SZSA)
SZSA — Strādnieku un zemnieku Sarkanā armija, PLA — Padomju Latvijas armija. PLA sastāvā 1919. gada 11. februārī sāka veidot 2. Padomju Latvijas strēlnieku divīziju, kura tā paša gada jūlijā izformēta.

 Izveide 
1918. gada 28. janvārī (jaunais stils) izdots Krievijas SFPR Tautas komisāru padomes dekrēts "Par Strādnieku un zemnieku Sarkano armiju", ar ko nodibināta Sarkanā armija. Par pirmo Sarkanajā armijā saformēto divīziju kļuva Latdivīzija, kad 1918. gada 13. aprīlī KSFPR Kara lietu Tautas komisariāts izdeva pavēli par tās izveidošanu.

Jau 1918. gada martā un aprīlī latviešu strēlnieku pulki, kas februārī, vāciešiem uzbrūkot, atkāpās uz Padomju Krieviju, tika iekļauti Sarkanajā armijā. 1918. gada februārī vācu neieņemtajā Latvijas daļā bija 9500 latviešu strēlnieku, Padomju Krievijā izvietotajos latviešu pulkos — vēl 5500 (1916. gada oktobrī, tiekot veiktai latviešu strēlnieku bataljonu pārformēšanai pulkos, strēlnieku bija vairāk nekā 30 000). Aprīlī jaunveidojamajā divīzijā brīvprātīgi bija pieteikušies 7000 cilvēku, lielākā daļa no tiem bija agrākie latviešu strēlnieku pulku karavīri. 1918. gada beigās Latdivīzijā bija 23—24 000 strēlnieku, kā cilvēkresursi divīzijai izmantots apmēram pusmiljons latviešu, kas Pirmajā pasaules karā evakuēti vai devušies bēgļu gaitās uz Iekškrieviju.

Latdivīzijā ietilpa trīs brigādes ar trim pulkiem katrā. Sākumā katrā pulkā bija divi bataljoni, no 1918. gada rudens — trīs. Vēl divīzijā bija kavalērijas pulks, sapieru bataljoni, pieci artilērijas divizioni, aviācijas grupa.

Divīzija nodrošināta ar 9000 durkļu, 2000 zobenu, vairāk nekā 400 ložmetēju, ap 80 lielgabalu un 20 lidmašīnu.

 Dalība Krievijas pilsoņu karā 

Latdivīzija pilnā sastāvā vai tās apakšvienības piedalījās Krievijas pilsoņu kara kaujās pret dažādiem krievu balto spēkiem, Dovbora-Musņicka komandēto 1. Poļu korpusu, čehoslovāku leģioniem, Mahno grupām, Latvijas Neatkarības karā. Bez karadarbības Latdivīzijas vienības piedalījās vairāku pretboļševiku partiju (anarhisti) un sacelšanos (kreiso eseru, zemnieku, Jaroslavļas sacelšanās) apspiešanā.

 Pakļautība 
Divīzijai tiekot izveidotai, tā ietilpa Sarkanajā armijā. Ar Republikas revolucionārās kara padomes 1918. gada 19. oktobra pavēli divīzija tika tieši pakļauta Republikas bruņoto spēku virspavēlniekam (tolaik — Jukums Vācietis).

1919. gada janvārī divīzija iekļauta Padomju Latvijas armijā (PLA), saimnieciski un daļēji operatīvi pakļauta PLA Revolucionārajai kara padomei. Pēc PLA likvidēšanas 1919. gada jūnijā divīzija atkal iekļauta Sarkanajā armijā.

 Komandsastāvs 
Divīzijas priekšnieki

 Jukums Vācietis, no 1918. gada 13. aprīļa
 Pēteris Avens, no 1918. gada jūlija
 Gustavs Mangulis, no 1919. gada janvāra
 Antons Martusēvičs, no 1919. gada marta
 Frīdrihs Kalniņš, no 1919. gada oktobra
 Kirils Stucka, no 1920. gada jūlija

Divīzijas štāba vadītāji

 Aleksandrs Kosmatovs, priekšnieks
 Kārlis Švēde, priekšnieks, no 1919. gada jūnija līdz 1920. gada beigām
 Jānis Lerhe, priekšnieka palīgs
 K. Švēde, priekšnieka palīgs, no 1918. gada augusta

Brigāžu komandieri

 Pēteris Dūdiņš
 Žanis Blumbergs, 3. brigāde
 P. Avens

Pulku komandieri

 G. Mangulis
 Fricis Rieksts
 Jānis Elsis, 3. st. pulks, no 1918. gada jūnija
 Jānis Krišjānis, kavalērijas pulks

Divīzijas komisāri

 Kārlis Pētersons
 Kārlis Dozītis
 Roberts Apinis

 Atsauces 

Kategorija:Sarkanā armija Krievijas pilsoņu karā