Galvenā Kaukāza grēda

Galvenā Kaukāza grēda ir kalnu grēda Kaukāza kalnu masīvā. Tā stiepjas pa Lielā Kaukāza garenasi aptuveni 1200 km garumā no ziemeļrietumiem uz dienvidaustrumiem no Melnās jūras līdz Kaspijas jūrai. Grēda dala Kaukāzu divās daļās: Ziemeļkaukāzs un Aizkaukāzs. Ziemeļos no grēdas ir Krievija, dienvidos: Gruzija un Azerbaidžāna.

Galvenā Kaukāza grēda ir ūdensšķirtne starp Kubaņas, Terekas, Sulakas un Samuras upju baseiniem ziemeļos un Inguri, Rioni un Kuras upju baseiniem dienvidos.
Grēdas augstākā virsotne ir Šhara (5193 m).

 Ģeogrāfija 
Visas Galvenās Kaukāza grēdas sistēmas platība ir aptuveni . Ziemeļu nogāzes platība ir aptuveni , bet dienvidu nogāzes — aptuveni .
Grēda ir aptuveni 160—180 km plata rietumu (nedaudz uz rietumiem no Elbrusa, ieskaitot Elbrusa kalnu masīvu) un austrumu (Dagestāna) daļā un aptuveni 100 km plata centrālajā daļā; abas galējās daļas ļoti sašaurinās un to platums (īpaši rietumu daļa) ir niecīgs.

Augstākās virsotnes ir centrālajā daļā, kur ir visaugstākā un klinšainākā grēdas daļa — Bezengi siena ar Šharu (5068 m), Džanghu (5058 m) un citām virsotnēm. Galvenajai grēdai blakus esošajām priekšējām augstienēm vairumā gadījumu nav nepārtrauktu ķēžu raksturs — tās ir īsas grēdas vai kalnu grupas, kas ar ūdensšķirtnes grēdu savienotas ar atzarojumiem un daudzviet pāršķeltas ar dziļām upju aizām, kas, sākoties no Galvenās grēdas un izlaužoties cauri priekšējām augstienēm, nolaižas pakājē un nonāk līdzenumos. Tādējādi gandrīz visā tās garumā (rietumos — no dienvidiem, austrumos — no ziemeļiem) ūdensšķirtnes grēdai piekļaujas vairākas augstas katlienes, ko no vienas puses norobežo ūdensšķirtnes augstienes un tās atzarojumi, bet no otras puses — priekškalnu atsevišķas grupas un īsas grēdas, kas dažviet pārsniedz galveno grēdu augstumu.

Galvenās Kaukāza grēdas ziemeļu pusē dominē šķērseniskās katlienes, bet dienvidu pusē, izņemot tā rietumu daļu, — gareniskās katlienes. Lielajam Kaukāzam raksturīgi arī tas, ka daudzas no tā augstākajām virsotnēm atrodas nevis uz ūdensšķirtnes grēdas, bet gan uz ziemeļiem vērstu īsu atzarojumu galos (piemēram, Elbruss, Dihtau, Koštantau). Tā ir tā sauktā Sānu grēda, kas stiepjas Galvenās grēdas ziemeļu pusē, dažviet tā ir pārrauta. Ir apgabali, kur starp Galveno Kaukāza grēdu un Klinšu grēdu nav Sānu grēdas, t. i., Galvenā Kaukāza grēda ir tieši savienota ar Klinšu grēdu; šāds apgabals ir, piemēram, Uruhas un Ardonas upstarpe.

Ziemeļu nogāze, ko veido daudzi atzari, kas parasti gandrīz perpendikulāri pieguļ Galvenajai grēdai un ko atdala šķērseniskas dziļas ielejas, sasniedz ļoti ievērojamu orogrāfisko attīstību Elbrusa (Elbrusa izcilnis) tuvumā. Nozīmīgākais pacēlums (Elbrusa — Miņeraļnije Vodi lūzuma zona) stiepjas no šīs virsotnes tieši uz ziemeļiem, un ir ūdensšķirtne starp Kubaņas (Azovas jūra) un Tereka (Kaspijas jūra) upju baseiniem.
Ziemeļu nogāze ir vēl vairāk attīstīta Kaukāza grēdas austrumu daļā, kur tās daudzie un diezgan ievērojamā augstumā un garumā esošie atzari veido plašo Dagestānas kalnu valsti (Dagestānas izcilnis).

Dienvidu nogāze ir īpaši vāji attīstīta Galvenās Kaukāza grēdas rietumu un austrumu daļā, sasniedzot diezgan ievērojamu orogrāfisko attīstību vidus daļā, kur tai pievienojas paralēli kalni, kas veido Rioni, Inguri un Chenisckali upju augšteces gareniskās ielejas.
Dienvidu nogāzes stāvākā un vismazāk attīstītā daļa ir Alazani ielejas virzienā; piemēram, Zagatalas pilsēta, kas atrodas 355 metru virs jūras līmeņa Kaukāza kalnu grēdas dienvidu pakājē, ir tikai 20 kilometru attālumā taisnā līnijā no tās kores, kas sasniedz vairāk nekā 3300 metru augstumu.

Kaukāza kalnu grēdu nav viegli šķērsot; tikai tās rietumu un austrumu galā ir ērtas un zemas pārejas, kas ir viegli pieejamas visu gadu. Visā pārējā kalnu grēdā, izņemot Mamisona pāreju (2911 m) un Krusta pāreju (2379 m), maršruti pāri kalnu grēdu grēdai pārsvarā ir nastu nesēju dzīvnieku vai pat gājēju ceļi, kas ziemā daļēji ir pilnīgi nepieejami. No visām pārejām vissvarīgākā ir Krusta pāreja, pa kuru iet Gruzijas kara ceļš.
Zem Galvenās Kaukāza grēdas ir izbūvēts Roki tunelis, kas savieno Ziemeļosetiju ar Dienvidosetiju.

Galvenā Kaukāza grēda ir bagāta ar ledājiem. Tie lielākoties ir ziemeļu nogāzē. Lielākie ledāji: Bezengi (garums 17,6 km, platība 29,96 km²), Dihsu (garums 13,3 km, platība 34 km²), Karaugomi (garums 12,27 km, platība 20,55 km²), Caneri (garums 10,1 km, platība 28,8 km²). Ledāji pastāvīgi samazinās.

 Atsauces 

 Ārējās saites 

Kategorija:Kaukāza kalni
Kategorija:Azerbaidžānas kalnu grēdas
Kategorija:Gruzijas kalnu grēdas
Kategorija:Krievijas kalnu grēdas