Vahtangs Kikabidze

Vahtangs Kikabidze (; dzimis , miris ), zināms arī kā Buba (), bija padomju un gruzīnu dziedātājs, aktieris, scenārists, komponists un politiķis, kas darbojās Gruzijas parlamentā no 2020. gada līdz pat savai nāvei.

Filmējies filmās "Neskumsti!" (Не горюй!, 1969), "Pavisam pazudis" (Совсем пропащий, 1973), "Mimino" (Мимино, 1977) un "TASS pilnvarots paziņot" (ТАСС уполномочен заявить..., 1984).

 Dzīves sākuma posms 
Vahtangs Kikabidze dzimis 1938. gada 19. jūlijā Tbilisi, toreizējā Gruzijas PSR galvaspilsētā. Viņa tēvs Konstantīns dzimis dižciltīgā ģimenē Kartlijā, bet viņa māte bija Manana Bagrationa-Davitišvili, Kahetijas karaļa Aleksandra I pēctece. Četru gadu vecumā Vahtangs zaudēja savu tēvu, kurš pazuda karā, 1942. gada kaujā par Kerčas pussalu. No 1959. līdz 1965. gadam viņš studēja Tbilisi Valsts universitātē, kā arī mācījās 1961.—1963. gadā Tbilisi Svešvalodu institūtā.

 Dziedātāja karjera 
Vēl būdams students, Vahtangs Kikabidze sāka strādāt Tbilisi filharmonijā ar skatuves vārdu Buba. 1967. gadā viņš kļuva par solistu ansamblī Orera, Gruzijas estrādes grupā, ko 1958. gadā reģistrēja kā pirmo vokāli instrumentālo ansambli Padomju Savienībā.Scott, Erik R. (2016), Familiar Strangers: The Georgian Diaspora and the Evolution of the Soviet Empire, Oxford: Oxford University Press, pp. 144-152. Astoņdesmitajos gados viņš visā Padomju Savienībā bija kļuvis par atzītu dziedātāju. Viņa 1985. gada dziesma "Mīlestības melodija" (Мелодия Любви) guva starptautisku atzinību.

Pēc Padomju Savienības sabrukuma Buba bija joprojām populārs mūziķis bijušajā PSRS teritorijā, regulāri koncertējot Krievijā (līdz 2008. gadam), Baltkrievijā, Ukrainā un Azerbaidžānā. Viņš pārtrauca koncertus Krievijā pēc 2008. gada Krievijas un Gruzijas kara. Viņš iedvesmoja vairākus jaunākus dziedātājus, tostarp Gruzijā dzimušo Valēriju Meladzi.

 Aktiera karjera 
Sešdesmito gadu beigās Buba kļuva slavens arī kā padomju kino aktieris. Vairāk viņš piedalījās Gruzijas padomju filmās, bet viņam bija arī nozīmīgas lomas vairākās filmās krievu valodā, tostarp slavenā gruzīnu un padomju kinorežisora Georgija Danelijas filmās "Neskumsti!" (Не горюй!, 1969) un "Pavisam pazudis" (Совсем пропащий, 1973). Viņa slavenākā loma bija Danelijas filmā "Mimino" (Мимино, 1977), kur viņš tēloja helikoptera pilotu no Gruzijas lauku rajona, kurš sapņo par pilota karjeru starptautiskos reisos. Filma kļuva par ikonisku kinofilmu Padomju Savienībā un saņēma vairākas valsts un starptautiskas balvas. Buba guva ievērību Gruzijā un Krievijā arī ar tādām filmām kā "Veras krartāla melodijas" (Мелодии Верийского квартала, 1974) un miniseriālu "TASS pilnvarots paziņot" (ТАСС уполномочен заявить..., 1984). 1999. gadā Maskavas Zvaigžņu laukumā atklāja viņam zvaigzni. Viņš attēloja galveno lomu Danelijas filmā "Fortūna" (Фортуна, 2000). Pati pēdējā viņa loma bija Ukrainas seriāla "Radu būšana" 7. sezonā (2021).

 Politiskie uzskati 
Jau Padomju Savienības laikā Kikabidze bija viens no retajiem sabiedrībā zināmajiem māksliniekiem, kas izteica kritiku pret komunistisko valdību. 1989. gadā viņš kopā ar citiem slaveniem dziedātājiem ierakstīja dziesmu, solidarizējoties ar 9. aprīļa Tbilisi traģēdijas upuriem. Būdams sabiedrisks darbinieks Gruzijā, viņš atbalstīja Mihaila Saakašvili dibināto Apvienoto nacionālo kustību un 2008. gada parlamenta vēlēšanu laikā piedalījās šīs partijas reklāmas kampaņā. 2019. gada pretkrievisko protestu laikā Tbilisi, kuru rezultātā tiesībaizsardzības iestādes vardarbīgi izklīdināja demonstrantus, viņš paziņoja, ka atbalsta protestētājus.

Lai gan Kikabidze bija Krievijā slavens aktieris un dziedātājs, viņš pārtrauca visas saites ar šo valsti pēc 2008. gada Krievijas un Gruzijas kara. Protestējot pret Krievijas rīcību, viņš noraidīja Krievijas prezidenta Dmitrija Medvedeva 2008. gada jūlijā piešķirto Draudzības ordeni un atcēla savai 70. dzimšanas dienai veltīto koncertu, kas bija paredzēts Kremlī. Viņš teica, ka Krievijā ir persona non grata, un viņu atbalstīja vairāki krievu mākslinieki, tostarp Mihails Kazakovs, Oļegs Basilašvili un Valērijs Meladze. Viņš izpildīja dziesmu, kurā dziedāja: "Jūs neesat mani nodevuši. Jūs esat man pievīluši." Dziesma nebija adresēta Krievijas valdībai, bet gan krievu inteliģencei, kas, viņaprāt, bija vainojama palīdzības nesniegšanā Gruzijai. Viņš teica, ka Krievijā atgriezīsies "tikai tad, kad Krievijas tanki pametīs Gruziju".

Kikabidze bija 2014. gada Eiromaidana protestu atbalstītājs Ukrainā un bijušā Ukrainas prezidenta Viktora Juščenko tuvs draugs. Prezidents Volodimirs Zelenskis nosauca Kikabidzi par paraugu un uzaicināja viņu uz 2019. gada inaugurāciju. 2022. gadā Kikabidze nosodīja Kievijas iebrukumu Ukrainā.

 Politiķa karjera 
2020. gada parlamenta vēlēšanu laikā Vahtangu Kikabidzi nominēja par apvienības "Spēks ir vienotībā" vēlēšanu saraksta vadītāju. Apvienību vadīja Apvienotā nacionālā kustība un tajā bija vairākas opozīcijas partijas. Ieguvis vietu parlamentā, viņš bija viens no 49 deputātiem, kas atteicās atzīt vēlēšanu rezultātus pēc tam, kad parādījās apsūdzības par masveida vēlēšanu rezultātu viltošanu, un paziņoja par boikotu. Tomēr viņš joprojām bija aktīvs politikā un atradās Apvienotās nacionālā kustības galvenajā mītnē, kad 2021. gada februārī tiesībaizsardzības iestādes iebruka tajā, lai arestētu partijas priekšsēdētāju Niku Meliu. Kikabidze beidza savu boikotu 2021. gada maijā pēc īslaicīgas Eiropas Savienības veicinātas vienošanās starp partiju Gruzijas sapnis un opozīciju un kopš tā laika bija Kultūras komitejas loceklis. Viņš bija vecākais parlamenta loceklis.

Kikabidze kritizēja Gruzijas valdību par tās izturēšanos pret Mihailu Saakašvili, kurš atradās cietumā kopš 2021. gada oktobra, atbalstot viņa atbrīvošanu un atgriešanos Ukrainā. Novembrī viņš tikās ar Zelenski, lai panāktu viņa iejaukšanos, un publiski vērsās pie Bidzina Ivanišvili, partijas Gruzijas sapnis dibinātāja.

 Apbalvojumi 
Kikabidzei saņēmis balvas no Gruzijas, Krievijas un Ukrainas. Kopš 1980. gada viņš bija Gruzijas PSR Tautas skatuves mākslinieks, kas viņam deva tiesības uz mūža pensiju no valsts. Viņš saņēmis atzinību dažādos mūzikas konkursos un filmu festivālos bijušajā PSRS. 2017. gada Batumi filmu festivālā viņam piešķīra balvu par mūža ieguldījumu. Viņam piešķirta PSRS Valsts prēmija (1978), karaļa Vahtanga Gorgasali ordenis, kā arī Nikolaja Brīnumdarītāja ordenis un Svētā Konstantīna Lielā Bruņinieka krusts.

1999. gadā Kikabidze kļuva par Tbilisi goda pilsoni. 2013. gadā prezidents Saakašvili viņam piešķīra Šota Rustaveli balvu. 2014. gadā viņu Ukrainā nosauca par "Gada cilvēku", un apbalvoja bijušais prezidents Juščenko.

 Nāve 
Kikabidze nomira 2023. gada 15. janvārī 84 gadu vecumā. 2021. gada 11. oktobrī nomira viņa sieva Irina Kebadze, bijusī Tbilisi akadēmiskā operteātra baletdejotāja, Gruzijas nopelniem bagātā skatuves māksliniece, ar ko viņš bija precējies kopš 1965. gada. Abiem bija kopīgs dēls. Sievas meitu Kikabidze adoptēja. Pēc Kikabidzes nāves paziņots, ka viņu apbedīs Veras kapos, blakus savas mātes kapam.

 Atsauces 

 Ārējās saites 

Kategorija:1938. gadā dzimušie
Kategorija:2023. gadā mirušie
Kategorija:Gruzijas aktieri
Kategorija:Gruzijas dziedātāji
Kategorija:Gruzijas politiķi
Kategorija:PSRS Valsts prēmijas laureāti
Kategorija:Personas, kas nosodīja Krievijas 2022. gada iebrukumu Ukrainā
Kategorija:Ar Kņaza Jaroslava Gudrā ordeni apbalvotie