Soda ekspedīcija

Soda ekspedīcija ir bruņotu personu (parasti karavīru, policistu) grupa, kas ir norīkota sacelšanās, nemieru u. tml. apspiešanai, to dalībnieku sodīšanai.Latviešu literārās valodas vārdnīca. 1.–8. Rīga, Zinātne, 1972.–1996.

No 1905. līdz 1907. gadam soda ekspedīcijas, kas sastāvēja no Krievijas Impērijas karaspēka un policijas vienībām, tika plaši izmantotas, lai apspiestu 1905. gada revolūciju.

 Soda ekspedīcijas Latvijas teritorijā 
Savu darbību soda ekspedīcijas Latvijas teritorijā uzsāka 1905. gada decembrī, kuras vadīja ģenerālmajors Aleksejs Orlovs. Soda ekspedīcijām tika dotas plašas pilnvaras, jo sagūstītos revolucionārus sodīja nošaujot, nodedzinot mājas, perot un ieliekot cietumā bez tiesas izmeklēšanas. Decembra beigās un 1906. gada pirmajos mēnešos nāves sods tika izpildīts 1170 cilvēkiem, no tiem aptuveni 700 bija skolotāji, kas tika nogalināti, jo tos uzskatīja par revolūcijas vadītājiem. Nāvessodu izpildīšana tika veikta publiskās vietās, galvenokārt pie evaņģēliski luteriskajām baznīcām. Vienības ieradās tajos pagastos, kuros revolucionāri bija nogalinājuši cilvēkus, dedzinājuši muižas vai uzbrukuši karaspēkam vai policijai. Baltijas ģenerālgubernatora rīcībā pavisam bija 12 tūkstoši kājnieku un gandrīz 4 tūkstoši jātnieku, kā arī 42 lielgabali.

Tāpat soda ekspedīcijas Latvijā un citur pielietoja Vācijas okupanti Otrā pasaules kara laikā, lai sodītu partizānus un to atbalstītājus.
 Atsauces 

Kategorija:1905. gada revolūcija