Žans Luijs Trentiņāns

Žans Luijs Trentiņāns (; dzimis , miris ) bija franču aktieris. Viņa pirmā uzstāšanās uz skatuves bija 1951. gadā, un drīz vien viņu atzina par vienu no izcilākajiem pēckara franču teātra aktieriem. Tāpat zināms ar galveno lomu atveidošanu daudzās klasiskajās Eiropas kinofilmās. Strādājis ar vairākiem izciliem sava laika režisoriem, piemēram, Rožē Vadimu, Kostu Gavru, Klodu Lelušu, Klodu Šabrolu, Bernardo Bertoluči, Ēriku Romēru, Fransuā Trifo, Kšištofu Keslovski un Mihaelu Hāneki.

Pirmo kritiķu atzinību viņš ieguva ar lomu filmā "Un Dievs radīja sievieti" (1956), kam sekoja veiksmīgas romantiskās lomas filmās "Vīrietis un sieviete" (Un homme et une femme, 1966) un Il grande silenzio (1968). Viņš ir ieguvis Sudraba lāci kā labākais aktieris 1968. gada Berlīnes Starptautiskajā kinofestivālā par lomu filmā L'Homme qui ment un Labākā aktiera balvu 1969. gada Kannu kinofestivālā par lomu Kosta Gavras filmā "Z". Trentiņāns piedalījies tādās filmās kā Ma nuit chez Maud (1969), "Konformists" (1970), "Trīs krāsas: sarkanā" (1994), un  La Cité des enfants perdus (1995). Ieguvis Cēzara balvu kategorijā "Labākais aktieris" par lomu Mihaela Hānekes filmā "Mīlestība" (2012).

 Pazīstamākās filmas 
 "Un Dievs radīja sievieti" (Et Dieu... créa la femme, 1959, režisors Rožē Vadims)
 Il Sorpasso (1962, režisors Dino Rizi)
 "Vīrietis un sieviete" (Un homme et une femme, 1966, režisors Klods Lelušs)
 Trans-Europ-Express (1966, režisors Alēns Robs-Grijē)
 La morte ha fatto l'uovo (1968, režisors Džulio Kvesti)
 Les Biches (1968, režisors Klods Šabrols)
 Il grande silenzio (1968, režisors Serdžo Korbuči)
 "Z" (Z, 1969, režisors Kosts Gavrs)
 "Mana nakts pie Modas" (Ma nuit chez Maud, 1969, režisors Eriks Romērs)
 "Konformists" (Il conformista, 1970, režisors Bernardo Bertoluči)
 Glissements progressifs du plaisir (1974, režisors Alēns Robs-Grijē)
 "Beidzot svētdiena!" (Vivement dimanche!, 1983, režisors Fransuā Trifo)
 "Trīs krāsas: sarkanā" (Trois couleurs: Rouge, 1994, režisors Kšištofs Keslovskis)
 La Cité des enfants perdus (1995, režisors Žans Pjērs Ženē)
 "Mīlestība" (Amour, 2012, režisors Mihaels Hāneke)
 "Laimīgas beigas" (Happy End, 2018, režisors Mihaels Hāneke)
 "Dzīves labākie gadi" (Les plus belles années d'une vie, 2019, režisors Klods Lelušs)

 Ārējās saites 

Kategorija:1930. gadā dzimušie
Kategorija:2022. gadā mirušie
Kategorija:Francijas aktieri
Kategorija:Franču kinoaktieri
Kategorija:Francijas kinorežisori
Kategorija:Francijas autosportisti
Kategorija:Cēzara balvas ieguvēji
Kategorija:Eiropas Kino balvas ieguvēji