Lauriakuma

Lauriakuma () bija nozīmīga romiešu leģionāru apmetne un ciemats pie impērijas Donavas robežas.Lothar Eckhart: Die Stadtpfarrkirche und Friedhofskirche St. Laurentius von Enns-Lorch-Lauriacum in Oberösterreich. In: Forschungen in Lauriacum 11/1-3, Linz 1981Roman Igl: Die Basilika St. Laurentius in Enns, OÖ. In: Beiträge zur Mittelalterarchäologie in Österreich 21, 2005, p141-152 Atradās mūsdienu Austrijas pilsētas Ensas robežās, pie Ensas upes ietekas Donavā.

Liela daļa atradumu mūsdienās ir izstādīta Lauriakumas muzejā.

 Vēsture 
 Romas periods 
Romiešu Otrais jeb Itālijas leģions ap 205. gadu uzcēla leģiona nometni bijušā nenozīmīgā romiešu nocietinājuma vietā ceļu krustpunktā pie Ensas ielejas pēc tam, kad pameta agrāko vietu netālajā Albingā, un nākamajos gadsimtos tā bija leģiona galvenā mītne un līdztekus Virunai (mūsdienu Colfeldā pie Mariazāles) un Ovilavai (Velsai) kalpoja kā Romas Norikas provinces administratīvais centrs. Leģionāru nometne arī bija daļa no robežas nocietinājumiem un tajā no 3. līdz 5. gadsimtam nepārtraukti bija izvietots karaspēks. Ziemeļos un dienvidrietumos atradās civilā apmetne, kas visticamāk radās tūlīt pēc nometnes izveides trešā gadsimta sākumā un 5. gadsimtā kļuva par Norikas ziemeļdaļas bīskapa mājvietu. Kapulauki atrodami daudzās vietās gan apmetnes teritorijā, gan ārpus tās.

Vēlākajā periodā Lauriakuma kļuva par leģionāru Donavas patruļlaivu bāzēšanās un vairogu izgatavošanas vietu. Pēc robežas pamešanas Norikā un Rētijā Rietumromas impērijas sabrukšanas rezultātā Lauriakumai bija nozīmīga loma Norikas Severīna veiktajā Romas pilsoņu evakuācijā. Seno ēku mūri lielākoties kļuva par upuri akmeņu ieguvei viduslaikos un mūsdienās dažādām celtniecības un lauksaimniecības darbībām. Vislabāk saglabājušās seno laiku un agrīno viduslaiku liecības ir atliekas, kas pieejamas mūsdienu Sv. Lorenca bazilikas apakšdaļā.

 Viduslaiki 
Lai gan šodien Lauriakuma ir daļa no Ensas pilsētas, viduslaikos tā bija atsevišķa apmetne, kuras nosaukums bija pārveidots par Sanktlorencu.

 Sv. Lorenca bazilika 
No 1960. līdz 1966. gadam tika veikti arheoloģiskie izrakumi, lai atraktu romiešu laiku sienas (datētas ar mūsu ēras 180. gadu), tāpat tika atrakta pirmā kristīgā baznīca (4.–5. gadsimts) un citas baznīcas ēkas no pirmās tūkstošgades. Pilsētas tagadējā bazilika ir celta gotiskā stilā ap 1300. gadu.

Pēc 1960.—1966. gada rakšanas darbu pabeigšanas Sanktlorencas bazilika guva gan zinātnieku, gan publikas uzmanību:
 1968. gadā: jauna pilsētas draudzes baznīcas arheoloģiskā apsekošana
 1968. gadā: arhibīskapijas veikta izpēte
 1970. gadā: pāvesta Pāvila VI mazās bazilikas apmeklējums.
 1988. gadā: pāvesta Jāņa Pāvila II vizīte, kurš kopā ar tūkstošiem ticīgo lūdzās bazilikā.

 Lauriakumas diecēze 
Lauriakuma ir bijušais Romas katoļu baznīcas arhibīskapa sēdeklis, kurš saglabā formālu goda arhibīskapu,Eintrag auf Giga-Catholic un tā katedra aptver Lorhas (Lauriakumas) rajonu Ensā.

Senā bīskapija, iespējams, bija tikai daļēji strukturēta misionāru misija, kuru dibināja Akvilejā un kas pārcēlās uz pierobežu līdz ar Norikas galvaspilsētas pārcelšanu no Teurnijas Karintijā uz Ovilavu (Velsu). Tautu staigāšanas satricinājumos tā tika pamesta pēc romiešu atkāpšanās 488. gadā.

 Zināmie bīskapi 
 Maksimiliāns no Ceļes (ap 284. gadu), pirmais bīskaps saskaņā ar leģendu
 Konstancijs no Lauriakumas (līdz 487. gadam), Ensas pilsētas galva, pieminēts aprakstā "Severīna dzīve".
 Mamertīns (kopš 487. gada)
 Džirolamo Pridžone, apustuliskais nuncijs (1968–2016)
 Andžejs Jozvovičs, apustuliskais nuncijs (kopš 2017. gada), faktiski ieņem vietu Ruandā.

 Attēlu galerija 

 Atsauces 

 Ārējās saites 

 Lauriakumas muzejs 

Kategorija:Senās Romas pilsētas
Kategorija:Austrijas vēsture
Kategorija:Augšaustrija
Kategorija:Austrijas arheoloģiskie pieminekļi