Lingua Franca Nova

Lingua Franca Nova ( — ‘jaunā lingua franca’), saīsinājumā LFN, ir mākslīgā valoda, kuru 1965. gadā izveidoja Šipenburgas Universitātes profesors un filozofs Džordžs Būrejs. Valodas vārdu krājums ir balstīts uz romāņu valodām, tas ir, uz franču valodu, itāļu valodu, portugāļu valodu, spāņu valodu un katalāņu valodu.

 Gramatika 
LFN ir SVO (subject-verb-object) valoda. Modifikatori parasti seko tam, ko tie modificē, tāpat kā prepozīcijas frāzes un pakārtotie teikumi.

Lietvārdi ir nemainīgi, izņemot daudzskaitļa formu -s' vai -es'. Lietvārda lomu teikumā nosaka vārdu secība un prievārdi. Ir 22 prievārdi, piemēram, a' (pie, līdz), de' (no), en  (iekšā) un 'con' (ar).

Pirms lietvārdiem parasti ir raksti ('la' vai 'un) vai citi noteicēji, piemēram, 'esta' (šis, šie), 'acel' (tas, tie), 'alga' (daži), 'cada' (katrs), 'multe' (daudz) un 'poca' (maz, maz). Īpašuma noteicēji, kardinālie cipari un īpašības vārdi bon' un mal (labs un slikts) ir arī pirms lietvārda; kārtas cipari seko lietvārdam. Dažādi vietniekvārdi ir identiski noteicējiem vai atvasināti no tiem.

 Ārējās saites 



Kategorija:Mākslīgās valodas