Doktors (akadēmiskais grāds)

Doktors (, no docere — mācīt un doctus — izglītots) ir augstākais akadēmiskais grāds, ko iegūst pēc doktora studiju programmas apgūšanas un promocijas darba jeb disertācijas pabeigšanas. Promocijas darbs ir oriģināls zinātniskais pētījums (publikāciju kopa vai monogrāfija), kas paplašina esošo zināšanu robežas un rada jaunas zināšanas. Lai iegūtu zinātņu doktora grādu, disertācija ir jāaizstāv profesionālu ekspertu komitejā. Doktora studiju laiku, prasības grāda iegūšanai un aizstāvēšanas kārtību nosaka katras atsevišķās valsts likumdošana, piemēram, Latvijā ieviests ne tikai zinātniskais doktora grāds, bet arī profesionālais doktora grāds mākslās, ko iegūst pēc mākslinieciskās jaunrades darba izstrādes un aizstāvēšanas.Latvijas Republikas Ministru kabineta 2018. gada 2. oktobra noteikumi Nr. 617 “Noteikumi par profesionālās augstākās izglītības valsts standartu doktora grāda iegūšanai un kārtību, kādā piešķir profesionālo doktora grādu mākslās”

Saskaņā ar Eiropas valstu tradīcijām visi doktora grādi ir zinātņu doktora grādi, agrāk doktora grādus piešķīra arī teoloģijas, tiesību zinātņu un medicīnas studiju beidzējiem.

Zinātņu doktora grāda esamība akadēmiskajā pasaulē ir priekšnoteikums patstāvīgai pētījumu veikšanai un mācīšanai augstskolās un pētniecības iestādēs. Doktora grāda ieguvēji var izmantot saīsinājumu Dr. sava vārda priekšā.

PhD (saīsinājums no Philosophiae Doctor) ir vispārpieņemts zinātņu doktora grāda apzīmējums pasaulē. 

 Filozofijas doktors (PhD) un medicīnas doktors (MD) 
Daļā pasaules valstu zinātņu doktora grādu tradicionāli dēvē par filozofijas doktora grādu, saīsināti PhD vai DPhil ( no ). Termins "filozofija" filozofijas doktora nosaukumā neattiecas uz filozofiju kā akadēmisku disciplīnu, bet gan tiek izmantots tās sākotnējā izpratnē par "gudrības mīlestību" ().
Filozofijas doktora grāda ieguvēji var izmantot saīsinājumu PhD pēc vārda.
ASV saglabājusies tradīcija visiem medicīnas studijas beigušajiem piešķirt medicīnas doktora grādu (Doctor of Medicine/Medical Doctor. M.D.).

 Vēsture 
Viduslaikos katru skolotāju varēja godāt par doktoru, maģistru vai sholastiķi ( — skolai piederīgs), bet kopš pirmo Eiropas universitāšu dibināšanas par doktoriem sāka dēvēt vienīgi universitāšu mācībspēkus vai absolventus. Visagrāk par doktoriem sāka dēvēt tieslietu skolotājus (doctor legum, doctor decretorum). 1231. gadā Parīzes Universitāte (Sorbonne) ieviesa arī teoloģijas doktora, vēlāk arī medicīnas doktora, fizikas doktora, loģikas doktora, gramatikas doktora u.c. zinātņu doktoru titulus. Tautas mutē par doktoriem sāka saukt ārstus, bet ne ķirurgus.

19. un 20. gadsimtā Eiropas valstīs pastāvēja ļoti atšķirīgi noteikumi par doktora grāda piešķiršanu personām, kas noklausījušās universitātes fakultātes kursu un iesniegušas disertāciju. 1999. gada 19. jūnijā Eiropas valstu izglītības ministri Boloņā pieņēma kopējā deklarāciju par vienotas Eiropas augstākās izglītības telpas radīšanu.

 Doktora līmeņa izglītība Latvijā 
Pēc Latvijas Universitātes dibināšanas doktora grādu Latvijā varēja iegūt vienīgi personas, kurām jau bija zinātņu kandidāta grāds vai arī citās ārzemju augstskolās iegūts grāds, ko LU fakultāšu padomes atzina par līdzvērtīgu pirmās pakāpes akadēmiskajam grādam. Personai, kas vēlējās iegūt doktora grādu, bija jāiesniedz disertācija, jāiztur doktora pārbaudījums un jāaizstāv disertācija fakultātes padomes publiskā sēdē.
Līdz Otrajam pasaules karam LU pastāvēja arhitektūras, inženierzinātņu, ķīmijas, ķīmijas tehnoloģijas, farmācijas, agronomijas zinātņu, mežzinātņu, medicīnas, veterinārmedicīnas, matemātikas zinātņu, dabas zinātņu, tiesību zinātņu, ekonomisko zinātņu, filoloģijas, filozofijas, vēstures, pedagoģijas un teoloģijas doktoru tituli.

Kopš Latvijas neatkarības atjaunošanas 1990. gadā doktora līmeņa izglītība attīstījās augstskolu iekšienē, pamatojoties uz pašu augstskolu iniciatīvām un aktivitātēm. Latvijas tiesību akti precīzi nosaka promocijas procesu,Ministru kabineta 2005. gada 27. decembra noteikumi nr. 1001.: “Zinātniskā doktora grāda piešķiršanas (promocijas) kārtība un kritēriji” kam salīdzinājumā ar doktora zinātniskā grāda piešķiršanu citās valstīs piemita vairākas unikālas iezīmes, tomēr tie neregulēja vai arī regulēja nepietiekamā apmērā daudz būtisku aspektu, kas attiecās uz doktorantūras kvalitāti. Tāpēc doktorantūras saturs, procedūras un kvalitāte dažādās augstskolās varēja krasi atšķirties. Sursock, A. Latvian doctoral studies and promotion system, 2016.

2018. gadā valsts dibināto augstskolu doktora studiju programmās studēja 1944 zinātņu doktora grāda pretendenti (doktoranti):
IZM konceptuālais ziņojums “Par jauna doktorantūras modeļa ieviešanu Latvijā” (2020)
 Latvijas Universitāte — 653
 Rīgas Tehniskā universitāte — 572
 Rīgas Stradiņa universitāte — 227
 Latvijas Lauksaimniecības universitāte — 154
 Daugavpils Universitāte — 112
 Latvijas Mākslas akadēmija — 48
 Banku augstskola — 47
 Liepājas Universitāte — 28
 Latvijas Sporta pedagoģijas akadēmija — 23
 Latvijas Kultūras akadēmija — 21
 Rēzeknes Tehnoloģiju akadēmija — 21
 Ventspils Augstskola — 20
 Latvijas Mūzikas akadēmija — 11
 Vidzemes Augstskola — 7

Latvijā pastāv arī goda doktora tituls, ko Latvijas Zinātņu akadēmija definē kā akadēmisko pagodinājumu, ko universitātes un zinātniskās iestādes piešķir ievērojamiem zinātniekiem, politiskiem vai sabiedriskiem darbiniekiem, kas nav šo iestāžu mācībspēki.Latvijas Zinātņu akadēmijas Terminoloģijas komisijas terminoloģijas datu bāze — "goda doktors".

 Atsauces 

 Skatīt arī 
 Bakalaurs
 Maģistrs

Kategorija:Tituli
Kategorija:Zinātne