Vera Veicmane

Vera Veicmane (dzimusi Hacmane) (;  1881. gada 27. novembris — 1966. gada 24. septembris) bija pirmā Izraēlas prezidenta Haima Veicmana sieva, ārste un cionistu aktīviste.

 Biogrāfija 
alt=Casual group shot of four men and two women standing on a brick pavement.|thumb| Alberts Einšteins un viņa sieva Elza Einšteina (centrā) ar cionistu līderiem, tai skaitā Haims Veicmans un Vera Veicmane, Menahems Usiškins un Ben-Cions Mosinsons, ierodoties Ņujorkā 1921. gadā
Vera Hacmane dzimusi Krievijas impērijas pilsētā Rostovā pie Donas, Jesajas un Feodosijas Hacmaņu ģimenē. Sākumā viņa studēja mūziku, pirms sāka mācīties Ženēvā, Šveicē. Tur universitātes cionistu klubā viņa satika Haimu Veicmanu.

1906. gadā Zopotā, Prūsijā (mūsdienās Sopota, Polijā) viņa apprecējās ar Veicmanu, un vēlāk tajā pašā gadā viņi apmetās Mančestrā, Anglijā. Tur viņiem piedzima divi dēli: 1907. gadā Bendžamins un 1916. gadā Maikls. Mančestrā Veicmanu ģimene dzīvoja trīsdesmit gadus, no 1906. līdz 1937. gadam. 1913. gadā Vera Veicmane saņēma Anglijas medicīnisko licenci un strādāja par ārsti valsts veselības dienestā zīdaiņu klīnikās, izstrādājot progresīvas zīdaiņu uzraudzības un uztura metodes.

Vecākais dēls Bendžamins Veicmans (1907–1980) apmetās Īrijā un kļuva par piensaimnieku. Veicmanu jaunākais dēls Maikls Otrā pasaules kara laikā dienēja par pilotu Lielbritānijas karaliskajos gaisa spēkos un gāja bojā, kad virs Biskajas līča tika notriekta viņa lidmašīna.

 Brīvprātīgais darbs 
1916. gadā Veicmane atteicās no pediatrijas darba un pievienojās vīram, kad  Pirmā pasaules kara laikā viņš tika iecelts par Lielbritānijas admiralitātes zinātnisko padomnieku ķīmijas jomā. 1920. gadā viņa bija viena no Sieviešu starptautiskās cionistu organizācijas (WIZO) dibinātājām un četrdesmit gadus bija tās prezidente, pārmaiņus ar Izraēlu Zīfu. Kad 1939. gadā sākās Otrais pasaules karš, viņa visus spēkus veltīja organizācijai Aliyat Hanoar, kuru izveidoja Anglijā un turpināja vadīt goda prezidentes amatā, dzīvojot Izraēlā.

1948. gada arābu—Izraēlas kara laikā Veicmane koncentrējās uz ievainoto karavīru ārstēšanu un rehabilitāciju. Uzreiz pēc kara viņa nodibināja Neatkarības kara invalīdu veterānu asociāciju un bija tās prezidente. Viņa arī nodibināja divus ievainoto karavīru rehabilitācijas centrus — Beit Kay Naharijā un Haima Šebas medicīnas centra Rehabilitācijas nodaļu.

Papildus aktivitātei šajās organizācijās Veicmane sniedza atbalstu daudzām brīvprātīgo organizācijām, piemēram, ILAN, Magen David Adom, kurai viņa bija prezidente, un desmitiem citu privātu un institucionālu labdarības pasākumu.

 Veicmanu nams 
Veicmane kā pirmā lēdija veica pārim Veicmana institūtā uzceltās mājas interjera pārveidošanu. Visas mēbeles un mākslas darbi bija oriģināli, galvenokārt ievesti no Anglijas un Francijas.

 Publicētie darbi 
 The Impossible Takes Longer: The Memoirs of Vera Weizmann (memuāri)

 Atsauces 

 Ārējās saites 

Kategorija:1966. gadā mirušie
Kategorija:1881. gadā dzimušie
Kategorija:Cionisti
Kategorija:Izraēlas mediķi
Kategorija:Rostovas apgabalā dzimušie