Ikarus-250

Ikarus 250 ir starppilsētu autobuss ar 12 metru garumu un paceltu grīdu, kas tika ražots no 1973. līdz 1996. gadam Ikarus ražotnē Ungārijā. Pirmais autobusa paraugs tika ražots 1967. gadā, un ražošanas gadu laikā tika saražoti aptuveni 130 000 dažādu modifikāciju eksemplāru.

Pašlaik šie autobusi ir novecojuši un neatbilst lielākajai daļai mūsdienu prasību. Tomēr tos joprojām dažreiz izmanto starppilsētu (retāk piepilsētas) maršrutos. Daži piemēri ir labā tehniskā stāvoklī, taču lielākā daļa šī modeļa pārstāvju jau ir demontēti.

 Dizaina iezīmes 

 Korpuss 
Autobusa korpuss ir nesošs, vagona izkārtojums, metināts no kvadrātveida caurulēm. Kā rāda prakse, ķermeņa resurss ir apmēram 30 gadi, sākot no pirmajiem autobusu izdevumiem (Mod .00-.09 / .12-.17 / .22 / .44 / .58) daudzus gadus darbojošais korpuss ir izliekts loks, vēlāk autobusos, sākot ar modifikāciju .59, dažreiz aizmugurējā pārkare sāk nokrist. Neskatoties uz to, virsbūves deformācijas un nesošo konstrukciju iznīcināšana tiek novērota tikai autobusos, kas ir darbojušies ļoti ilgu laiku bez nepieciešamā kapitālā remonta. Bagāžas nodalījumi atrodas autobusa sānos, viena no diviem nodalījumiem tilpums ir 5,3 m3 (kopā – 10,6 m3). Šie nodalījumi tiek atvērti manuāli, izmantojot īpašu rokturi vai pogu instrumentu panelī. Autobusam ir pietiekams stiklojuma laukums, visi logi tiek turēti uz gumijas blīvēm, kaut arī 250.T modifikācijā sānu logi tika pielīmēti. Visu 250 modeļa modifikāciju priekšējais apgaismojums (izņemot dažas modifikācijas Ungārijas tirgum) sastāv no četriem apaļiem lukturiem, diviem kreisajā pusē un diviem labajā pusē. Ekspluatācijas laikā, nevis standarta priekšējā maskas var būt komplekts ir līdzīgs, bet ar tikai divām gaismām, ar modeli 260, vai vietā rūpnīcas lukturi var uzstādīt citi, galvenokārt ar automašīnu VAZ 2105 / 2107... Aizmugurējais apgaismojums sastāv no trim lukturiem kreisajā un labajā pusē. Dažreiz darbības laikā tiek nomainīts arī aizmugurējā apgaismojuma aprīkojums. Visu modifikāciju aizmugurējais buferis ir tērauds, metināts, piestiprināts pie ķermeņa ar skrūvēm. Agrīno modifikāciju priekšējais buferis (līdz .58) pēc konstrukcijas ir līdzīgs aizmugurējam. Dažreiz buferī iespieda caurumus miglas lukturu uzstādīšanai. Sākot ar modifikāciju .58, tika uzstādīts priekšējais plastmasas buferis.

PSRS piegādātie autobusi tika krāsoti saskaņā ar vienu no standarta shēmām:

 Tumši sarkani svārki, baltas malas un augšdaļa (līdz 1980. gadam)
 Balti svārki, tumši sarkanas malas un augšdaļa (līdz 1980. gadam)
 Balti svārki, gaiši sarkanas krāsas sāni, balta augšdaļa (līdz 1984. gadam)
 Balti svārki, gaiši sarkanas krāsas sāni un augšdaļa (kopš 1980. gada)
 Zili svārki, krēmveida sāni un augšdaļa, tumši zila svītra gar sānu (kopš 1988. gada)
 Gaiši sarkani svārki, krēmveida sāni un augšdaļa, gaiši sarkana josla gar sāniem (kopš 1990. gada)

 Dzinēji 
Lielākā daļa autobusu modifikāciju bija aprīkotas ar 6 cilindru dīzeļdzinēju RABA-MAN D2156HM6U, ar tilpumu 10,3 litri, 192 ZS. un griezes moments 696 Nm. Modifikācija .58 tika aprīkota ar RABA-MAN D2156HM6UT dzinēju ar paaugstinātu jaudu.

Neskatoties uz to, ka D2156 sērijas dzinējiem ir laba dinamika, uzturēšana, uzticamība un vienkāršība, tajā pašā laikā tiem ir vairāki trūkumi (nepietiekama jauda un griezes moments), no kuriem visievērojamākais ir īss resurss: nepietiekamas jaudas dēļ motors darbojas biežāk lielā ātrumā, kas arī būtiski ietekmē resursu. Runājot par trokšņu līmeni, dzinējs nav īpaši skaļš, bet ekspluatācijas laikā (pārpūle no trokšņu slāpētāja, nepareiza motora darbība vai darbs ar disfunkciju) trokšņa līmenis ievērojami pieaug, un arī sāk dūmot ļoti... Nepietiekamas jaudas un saķeres dēļ autobuss paātrinās daudz lēnāk nekā citi šāda veida autobusi. Neskatoties uz to, šī modeļa dzinējs ļauj autobusam pārvietoties ar nemainīgu ātrumu 100 km/h. Vēlāku izlaidumu autobusiem ar modifikācijām .93 / .95 tika uzstādīti RABA D10 un D11 sērijas dzinēji. Autobusiem, kas aprīkoti ar šo sēriju motoriem, nav tādu dinamikas problēmu, ņemot vērā to, ka šo motoru jauda un vilces spēks ir ievērojami lielāks.

Ir arī modifikācijas ar RABA-MAN D2356HMN6 motoru un Detroitas dīzeļdzinēju / Cummins VT350 / DAF LT120.

Flotēm, kurām nebija līdzekļu jauna dzinēja nomaiņai, tika uzstādīts slavenais pašmāju YMZ-236 / 238 + YAMZ kontrolpunkts vai KAMAZ-740 + KAMAZ kontrolpunkts. Instalējot YaMZ motoru, bija jāpārzīmē aizmugurējais motora nodalījums, jo tas ir lielāks nekā RABA-MAN. Tāpēc salona aizmugurē parādījās pjedestāls.

 Durvis 
Autobusam ir 2 durvis — pirmās, ar elektropneimatisko piedziņu (sākot ar 250.58 modifikāciju), atveras un aizveras ar pogu instrumentu panelī, un tai ir gājiens paralēli dēlim. Pirmajās versijās šūpoles durvis tika atvērtas manuāli. Bagāžas nodalījuma durvis atrodas autobusa aizmugurē pirms pēdējās sēdekļu rindas un tiek atvērtas manuāli, nospiežot sviru; iepriekšējās versijās trūka otro durvju. Bet tika veiktas izmaiņas arī tur, kur abas durvis tika automātiski atvērtas.

 Salons 
Autobusa Ikarus 250 interjeram, lai arī tas ir tālu no mūsdienu autobusu finiša, nav īpašu trūkumu. Salonā ir 43-57 dubultā sēdekļi ar augstu atzveltni, taču attālums starp sēdekļiem ir mazs — apmēram 65 centimetri starp sēdekļiem, kuriem ir koka roku balsti. Krēsli ir grūti un samērā neērti.

Šajā salonā ir lukturi plafons veida ar 8 lampām, nevis piespiedu gaisa plūsmas lūkas, 3. lūkas tiek veikti. Apkuri veica radiatori zem sēdekļiem. Salona galā ir 5 sēdvietas, un šī salona daļa ir vistrokšņainākā un karstākā jaudīgā Rába- D2156HM6U (T) dīzeļdzinēja dēļ. Atzveltnes krēsli var nedaudz atkāpties, izmantojot pogu uz roku balstiem, aptuveni par 100—110°.

Par vadītāja sēdeklis tiek veikta tādā pašā stilā, kā arī pasažieru sēdekļiem. Informācijas panelī ir spidometrs (diezgan vienkāršs, maksimālā atzīme ir 120 km / h), tahometrs (2,8 tūkstoši apgriezienu minūtē) un vairākas palīgierīces (voltmetrs, degvielas līmeņa indikators), kas nav aprīkoti ar apgaismojumu. Stūres sistēma ZF S6-90U; sešu ātrumu pārnesumkārbu. Spidometrs tiek kombinēts ar odometru. To var aizstāt ar līdzīgu spidometra modeli, ko izmanto ROCAR DAC autobusos un ROCAR E187 trolejbusos. Tahometrs atrodas paneļa kreisajā pusē.

Vadītājam nav īpašu durvju; nav nodalījuma, kas atdala pasažieru nodalījumu no kabīnes.

Rezerves Nolaižams sēdeklis ar gidu vai līdzfinansējuma vadītājs atrodas blakus vadītājam, mikrofons un pat interaktīvās tāfeles var pievienot autobusa aprīkojumu.

Logi ir cieti, atsevišķi, tos ieskauj īpašs gumijas rāmis. Autobuss ir aprīkots ar pieciem logiem katrā pusē, logi parasti nav tonēti, lai arī pēc pieprasījuma tos var aptumšot. Saules aizkari bieži tiek izvēlēti sarkanā krāsā, un tie slikti aizsargā no karstuma

 Specifikācijas 
Pilnīgas Ikarus 250 modeļa tehniskās īpašībaskopīgi datiKlaseautobussPierakstsstarppilsētu, apskates objektu, tūristuAtbrīvošanas gadi1971. — 1999. gadsPirmais prototips, ražošanas gads1967. gadsDizainsGarums mm12000Augstums, mm3200Platums, mm2500Riteņu bāze , mm6330Klīrenss , mm350Priekšējā pārkare, mm2460Aizmugurējā pārkare, mm3180Pašmasa, kg11000Pilns svars, kg16000. gadsPriekšējās ass slodze, kg6540Aizmugurējās ass slodze, kg10800Degvielas tvertnes tilpums, l250Durvju skaits, gab.2Pagrieziena rādiuss, m10.9Maksimālais pacēluma leņķis pie pilnas slodzes,%divdesmitSalonsKopējā pasažieru ietilpība, cilvēki44.-57Bagāžas nodalījuma tilpums, m³2 × 5.3Bagāžas svars, kg1150Dzinējsmotora tipsdīzeļdegvielaNosaukumsRaba-D2156HM6U (T)Griezes moments, Nm696-883Troksnis ar ātrumu 0-20 km / h, dB100—120Troksnis ar ātrumu 20-40 km / h, dB90Troksnis ar ātrumu 40-60 km / h, dB70Troksnis ar ātrumu 60-80 km / h, dB60Troksnis ar ātrumu 90-120 km / h, dBpiecdesmitDegvielas kompensācijas pakāpe [ precizēt ] , l17Ātrums un kustībaPārraides tipsZF S6-90UPārnesumu skaits, gab.6Maksimālais ātrums, km / h106
(120)Paātrinājums 0-60 km / h, s22Degvielas patēriņš uz 100 km pie 60 km / h, l26.5-40Bremzēšanas ceļš no 60 km / h, m36.6

Kategorija:Ikarus autobusi