Mieteņu ģints

Mieteņu ģints jeb mietenes (Paxillus) ir lapiņu sēņu ģints, kas pieder mieteņu dzimtai un beku rindai. Saskaņā ar Catalogue of Life, 2021. gada vidū tajā ietilpa 38 sugas,Catalogue of Life: Paxillus, skatīts 2021-07-07 no kurām Latvijā atrastas 2. Tāpat Latvijā atrastas vēl 2 bijušās mieteņu sugas, kuras tagad pārceltas uz jaunizveidoto Tapinella ģinti Tapinellaceae dzimtā tai pašā beku rindā. Pagaidām latviskajos avotos viņām tiek saglabāts vecais mieteņu apzīmējums un reizēm arī agrākais ģints apzīmējums Paxillus.SēnesLv. MietenesI.Dāniele, D.Meiere "Lielā Latvijas sēņu grāmata", Karšu izdevniecība Jāņa sēta, Rīgā, 2020, 25. lpp. 

 Taksonomija 

Ģinti aprakstīja Eliass Frīss 1838. gadā, ar P. involutus (kailo mieteni) kā ģints tipisko sugu.E.M. Fries: Epicrisis systematis mycologici. 1838, s. 315-318.

1931. gadā francūzis Žans Eduards Žilbērs aprakstīja jaunu ģinti Tapinella, pārceļot uz to tās Paxillus sugas, kuras aug tikai uz koksnes.Gilbert E-J. (1931). Les Livres du Mycologue Tome I-IV, Tom. III: Les Bolets. p. 67. Pēc Catalogue of Life 2021. gada vidū tajā ietilpa tikai 4 sugas,Catalogue of Life: Tapinella , skatīts 2021-07-07 par tipisko sugu izvēlēta kamoleņu mietene (Tapinella panuoides). Pirms Žilbēra 1879. gadā līdzīgu darbu bija veikuši Frīss 1821. un Karstens 1879. gadā, bet toreiz dotais ģints nosaukums Tapinia mūsdienās netiek atzīts dublēšanās dēļ.

1999. gadā no ģints tika izdalīta jauna ģints Austropaxillus.A. Bresinsky i in.. Phylogenetic Relationships within Paxillus s. I. (Basidiomycetes, Boletales): Separation of a Southern Hemisphere Genus. „Plant Biology”. 1, s. 327-333, 1999. DOI: 10.1111/j.1438-8677.1999.tb00260.x

Ģints sastāvā daži autori izdala apakšģinti Alnopaxillus, kuras sugas veido mikorizu tikai ar alkšņiem.Matteo Gelardi, Alfredo Vizzini, Egon Horak, Enrico Ercole, Samuele Voyron: Paxillus orientalis sp. nov. (Paxillaceae, Boletales) from south-western China based on morphological and molecular data and proposal of the new subgenus Alnopaxillus. In: Mycological Progress. Band 13, Nr. 2, Mai 2014, ISSN 1617-416X, S. 333–342, doi:10.1007/s11557-013-0919-1.

 Apraksts 

 Augļķermeņi: cepurīšu sēnes, lapiņu sēnes, vidēji līdz lieli, gaļīgi, nelietojami pārtikā.
 Cepurīte: bieži ar ieliektu maliņu, īpaši jaunām sēnēm. Mala gluda, plīvura nav. Krāsās pārsvarā brūnie toņi.
 Lapiņas: viegli atdalāmas no cepurītes, no dzelteni oranžām līdz brūnām. Reizēm šķērso viena otru, veidojot stobriņiem līdzīgas poras (t.s. anastomoze). Nolaidenas gar kātiņu.Josef Šutara: The genera Paxillus and Tapinella in Central Europe. In: Česká Mykologie. Band 46, 1992, S. 50–56.
 Kātiņš: Centrāls, nobīdīts no cepurītes centra vai nav vispār.
 Mīkstums: gaišs, gaisā brūnējošs.
 Sporas: no gaiši okerdzeltenām līdz brūnām.«Грибы СССР», Мысль, Москва, 1980., 160. lpp.Patricia Jargeat, Jean-Paul Chaumeton, Olivier Navaud, Alfredo Vizzini, Hervé Gryta: The Paxillus involutus (Boletales, Paxillaceae) complex in Europe: Genetic diversity and morphological description of the new species Paxillus cuprinus, typification of P. involutus s.s., and synthesis of species boundaries. In: Fungal Biology. Band 118, Nr. 1, 1. Januar 2014, ISSN 1878-6146, S. 12–31, doi:10.1016/j.funbio.2013.10.008 Patricia Jargeat, Pierre-Arthur Moreau, Hervé Gryta, Jean-Paul Chaumeton, Monique Gardes: Paxillus rubicundulus (Boletales, Paxillaceae) and two new alder-specific ectomycorrhizal species, Paxillus olivellus and Paxillus adelphus, from Europe and North Africa. In: Fungal Biology. Band 120, Nr. 5, 1. Mai 2016, ISSN 1878-6146, S. 711–728, doi:10.1016/j.funbio.2016.02.008
 Cistīdas: sastopamas ne tikai himēnijā, bet arī bazālajā sēņotnē un uz rizomorfu virsmas.Christoph Hahn, Reinhard Agerer: Studien zum Paxillus-involutus-Formenkreis. In: Nova Hedwigia. Band 69, 1999, S. 241–310.
 Rizomorfas: stipri diferencētas, tajās veidojas no sugas atkarīgu dažādu izmēru sklerociji (no 0,1 līdz 2 mm).

 Izplatība 
Mietenes kopumā ir sastopamas visos kontinentos, izņemot Antarktīdu.GBIF mieteņu atrašanas vietu karte

 Latvijā atrastās sugas 
Latvijā atrasto sugu nosaukumi norādīti pēc LMB 2002. gada saraksta ar Latvijas mikologu 2020. gada labojumiem, kas satur 4 sugas, pēdējās divas no kurām tehniski vairs neietilpst mieteņu ģintī.

+  Latīniskie nosaukumi Latviskie nosaukumiPaxillus filamentosusAlkšņu mietenePaxillus involutusKailā mietenePaxillus panuoides, Tapinella panuoidesKamoleņu mietenePaxillus atrotomentosus, Tapinella atrotomentosaSamtainā mietene 

 Latvijā neatrastās, bet Eiropas mikologu biežāk atzīmētās sugas 

+  Latīniskie nosaukumi Reģioni, kur sugas kā atrastas atzīmētas GBIF kartēsPaxillus adelphusCentrālā Eiropa, IgaunijaPaxillus ammoniavirescensEiropa, Ziemeļamerika, JaunzēlandePaxillus cuprinusRietumeiropa, Igaunija, Ziemeļamerika, JaunzēlandePaxillus obscurisporusEiropa, ZiemeļamerikaPaxillus rubicundulusEiropa, JapānaPaxillus validus (iespējams, identiska ar Paxillus ammoniavirescens)RietumeiropaPaxillus vernalisEirāzija, Ziemeļamerika 

 Nozīme 

Ģints sēnes ir salīdzinoši lielas, bet visas tās pārtikai ir vai nu indīgas, vai mazvērtīgas, vai ar nezināmu vērtību retuma dēļ. Toties tām ir ievērojama pozitīva loma meža ekosistēmā.

 Lietošana pārtikā 

Vairumam mieteņu pārtikas vērtība nav zināma, tomēr, kopš plaši lietotā kailā mietene tikusi atzīta par indīgu, visas tai radnieciskās sēnes tiek turētas aizdomās par līdzīgu toksīnu un antigēnu saturēšanu.Smith AH, Weber NS (1980). The Mushroom Hunter's Field Guide. Ann Arbor, Michigan: University of Michigan Press. p. 211. ISBN 978-0-472-85610-7. Bieži no tām pārtikā ir lietota tikai samtainā mietene, kuru daži mūsdienu avoti arī apvaino indīgumā visu laiku vai tikai vecumā,Musselius SG, Ryk AA, Lebedev AG, Pakhomova GV, Golikov PP, Davydov BV, Donova LV, Zimina LN, Platonova GA, Selina IE, Skvortsova AV (2002). "K voprosu o toksichnosti gribov vida svinushka tonkaia i tolstaia" [Toxicity of mushrooms Paxillus involutus and Paxillus atrotomentosus]. Anesteziologiia I Reanimatologiia (in Russian) (2): 20–35. PMID 12226995.Zeitlmayr L. (1976). Wild Mushrooms: An Illustrated Handbook. Hertfordshire, UK: Garden City Press. pp. 75–76. ISBN 0-584-10324-7. taču arī aprakstos, kur to uzskata par pilnīgi ēdamu, tā prasa vairākkārtīgu novārīšanu un tiek uzskatīta par mazvērtīgu un negaršīgu.A.Balodis, “Rokasgrāmata sēņotājiem”, Liesma, 1974., 81. lpp. 

 Atsauces 

 Ārējās saites 
 Mycobank 
 Index Fungorum 

Kategorija:Mietenes
Kategorija:Sēņu sistemātika