Bālais vilnītis

Bālais vilnītis, arī lauka vilnītis un baltais vilnītis,Fungi.lv: Bālais vilnītisLatvijas Valsts Mežu sēņotāja ceļvedis , PDF, 43. lpp. (Lactarius pubescens) ir Latvijā vidēji bieža pienaiņu ģints vidēja lieluma sēne, kuras augļķermeņi pēc novārīšanas ir ēdami. 

 Taksonomija 

Sākotnēji pirmais aprakstītājs Henriks Šrāders 1794. gadā sugu nosauca par Agaricus pubescens, 1838. gadā Eliass Frīss to klasificēja tagadējā vārdā, un bijusi arī versija par to kā parastā vilnīša varietāti Lactarius torminosus var. pubescens.Konrad P, Maublanc A (1935). Bull. Trimestriel Soc. Mycol. France. 51: 129. Neraugoties uz to, no Latvijā atrodamajām sugām par bālajam vilnītim ģenētiski tuvāko 21. gadsimta sākumā atzīts nevis parastais vilnītis, bet izskatā tuvā Skotijas pienaine.Nuytinck J, Verbeken A, Rinaldi AC, Leonardi M, Pacioni G, Comandini O (2004). "Characterization of Lactarius tesquorum ectomycorrhizae on Cistus sp. and molecular phylogeny of related European Lactarius taxa". Mycologia. 96 (2): 272–82. doi:10.2307/3762063. JSTOR 3762063. PMID 21148854 Daži avoti uzskata Skotijas pienaini par bālā vilnīša varietāti.Species Fungorum: Lactarius pubescens var. scoticus (Berk. & Broome) Krieglst., Beitr. Kenntn. Pilze Mitteleur. 7: 69 (1991)

Pienaiņu ģints iekšējā iedalījumā bālais vilnītis tiek iekļauts sekcijā Piperites un apakšsekcijā Piperites, kurās iekļautas sugas, kuru piensula gaisā nekrāsojas dzeltena.

Nosaukuma epitets pubescens veidots no latīņu valodas vārda "kļūt pūkainam", pateicoties sēnes pūkainajai cepurītes virsmai.

 Apraksts 

 Augļķermeņi: cepurīšu sēnes, lapiņu sēnes.
 Cepurīte: sākumā izliekta ar ieliektu vidu, vēlāk izpletusies līdz piltuvveida, nedaudz pūkaina. Krāsa krēmkrāsā līdz gaiši sārtai, vidū var būt dzeltenīga, uz vecumu izbalo. Maliņa pinkaina, sākumā ieritināta, vēlāk izlocīta. Platums līdz 5—9 (15) cm. Virsmiziņa grūti noņemama.
 Lapiņas: ciešas, plānas, gar kātiņu nedaudz nolaidenas. Baltas līdz krēmkrāsai, vecām sēnēm dzeltējošas. 
 Kātiņš: Cilindrisks, vecākām sēnēm dobs, īss, sākumā zīdaini apsarmots, cepurītes krāsā. Garums 2—4 cm (augstā zālē var būt ievērojami garāks),Энциклопедия грибов: Волнушка белая resnums 0,4—1,2 (2) cm.
 Mīkstums: balts, ciets, trausls, ar vāju dažādi aprakstītu smaržu un sīvu garšu. Ievainojumu vietās izdala baltu piensulu, vecām sēnēm sausā laikā tās var nebūt.«Грибы СССР», Мысль, Москва, 1980., 233. lpp. Tomēr, Ziemeļamerikā sastopamajai varietātei Lactarius pubescens var. betulae baltā piensula gaisā ar laiku kļūst dzeltena.Kuo, M. (2011, February). Lactarius pubescens var. betulae. MushroomExpert.Com
 Sporas: ieapaļas, bālā krēmkrāsā, birumraksts gaiši iedzeltens, dzeloņainas, izmēri 6—9/5—7 µm.Sugu enciklopēdija: bālais vilnītis

 Izplatība 
Suga izplatīta visā pasaulē arktiskajā, mērenajā un subtropu joslā.GBIF sugas atrašanas vietu karte Aug bērzu tuvumā,I.Dāniele, D.Meiere "Lielā Latvijas sēņu grāmata", Karšu izdevniecība Jāņa sēta, Rīgā, 2020, 83. lpp. ar kuru saknēm veido mikorizu.Nature First: Lactarius pubescens (Fr.) Fr. - Bearded Milkcap Atšķirībā no vairuma mikorizas sēņu, parādās arī pie ļoti jauniem kokiem, kas nav sasnieguši 5 gadu vecumu. Bieži ceļmalās un mežmalās, parasti zālē, nereti ciešās grupās. Biežāk smilšainās un kaļķainās augsnēs. Latvijā parastais augšanas periods — no augusta līdz oktobrim. Ziemeļamerikā veido mikorizu arī ar vietējo apšu ģints koku sugu Populus tremuloides.Godbout C, Fortin JA (1985). "Synthesised ectomycorrhizas of aspen: fungal genus level of structural characterisation". Canadian Journal of Botany. 63 (2): 252–62. doi:10.1139/b85-029. 

 Līdzīgas sugas 

Parastais vilnītis ir līdzīgs pēc formas, bet ar rozā cepurīti, uz kuras ir izteiktas koncentriskas joslas. Skotijas pienaines kātiņš, atšķirībā no bālā vilnīša, ir garumā līdzīgs vai pārsniedz cepurītes platumu, un tā aug kūdrainās vietās. Baltā bērzlape ir bez pūkainas virsmas un maliņas, turklāt parasti ir nobirusi ar smiltīm, kas bālajiem vilnīšiem gadās reti.

 Lietošana pārtikā 
Bālos vilnīšus nepieciešams iepriekš novārīt, jo tiem ir ļoti sīva sulaLactarius pubescens vietnē toadstool.ru un bez vārīšanas tie izsauc vieglu saindēšanos. Daļa avotu iesaka arī pirms vārīšanas izmērcēt.Л.Лебедева, «Грибы», Госторгиздат, 1937., 62. lpp. Pēc novārīšanas tos iesaka sālīšanai un marinēšanai. ANO Pārtikas un lauksaimniecības organizācija ieskata šo sugu ēdamajās sēnēs,Boa E. (2004). Wild Edible Fungi: A Global Overview Of Their Use And Importance To People (Non-Wood Forest Products). Food & Agriculture Organization of the UN. p. 135. ISBN 978-92-5-105157-3. pēc Krievijā pieņemtās klasifikācijas — 2. kategorijas ēdamā sēne. Daži avoti pieskaita bālos vilnīšus nelietojami indīgām sēnēm vai sēnēm ar neskaidru uzturvērtību,Phillips, Roger (2010). Mushrooms and Other Fungi of North America. Buffalo, NY: Firefly Books. p. 112. ISBN 978-1-55407-651-2.Bessette AR, Bessette A, Harris DM (2009). Milk Mushrooms of North America: A Field Guide to the Genus Lactarius. Syracuse: Syracuse University Press. pp. 228–29. ISBN 978-0-8156-3229-0. tomēr daži no tiem atzīmē, ka viņu apraksti attiecas tikai uz Ziemeļamerikas varietāti.California Fungi—Lactarius pubescens

No bālajiem vilnīšiem izdalīta īpaša ķīmiska viela — pubescenons, kurš pieder pie seskviterpēniem — vielu grupas, kas sastopama augos, sēnēs un dzīvniekos, kur kalpo kā feromons vai atbaidītājs.Shao HJ, Wang CJ, Dai Y, Wang F, Yang WQ, Liu JK (2007). "Pubescenone, a new marasmane sesquiterpenoid from the mushroom Lactarius pubescens". Heterocycles. 71 (5): 1135–39. doi:10.1002/chin.200741158.

 Atsauces 

 Ārējās saites 

 Mycobank 
 Index Fungorum 
 LMB Latvijā atrasto sēņu sugu saraksts 

Kategorija:Pienaines
Kategorija:Ēdamās sēnes