Koksnes pienaine

Koksnes pienaine (Lactarius lignyotus) ir Latvijā reta neliela pienaiņu ģints sēne, kuras augļķermeņi ir ēdami.

 Taksonomija 
Šo sugu aprakstījis Eliass Magnuss Frīss 1855. gadā.

Citu autoru doti nosaukumi, kas mūsdienās tiek uzskatīti par novecojušiem sinonīmiem un praksē netiek lietoti:
 Lactariella lignyota (Fr.) J. Schröt. (1889)
 Lactifluus lignyotus (Fr.) Kuntze (1891)

Varietātes (g.k. Ziemeļamerikas), kas 2021. gadā kā sinonīmi reģistrētas Catalogue of Life:Catalogue of Life: Lactarius lignyotus
 Lactarius lignyotus var. americanus A.H. Sm. & Hesler
 Lactarius lignyotus var. tenuipes Peck
 Lactarius lignyotus var. parvulus A.H. Sm. & Hesler
 Lactarius lignyotus var. canadensis A.H. Sm. & Hesler
 Lactarius lignyotus var. hirtellus A.H. Sm. & Hesler
 Lactarius lignyotus var. insignis A.H. Sm. & Hesler

Ziemeļamerikā pastāv arī uzskats, ka šīs sugas turienes varietātes ir tuvi radniecisku sugu komplekss, kuras atšķiras pēc mikorizu veidojošās koku sugas, taču līdz sīkākiem pētījumiem tas nav izšķirams.Kuo, M. (2011, March). Lactarius lignyotus. MushroomExpert.Com

Vairākās valodās sēnes tautas nosaukumi saistīts ar mora galvu ( — moragalva,  — moragalvas krimilde).

 Apraksts 
 Cepurīte: sākumā koniska, tad izliekta ar smailu pauguru centrā un pūkainu maliņu, vēlāk izpletusies un vecumā ieliekta, ar pauguriņu vidū un viegli pūkainu un viļņoti nelīdzenu maliņu, radiāli krunkota. Virsmiziņa sausa, ar samtainu apsarmi, kastaņbrūna līdz brūngani melnai, blāva. Platums 2—7 cm.
 Lapiņas: baltas, vēlāk okerkrāsā, ievainojumu un iespiedumu vietās sārtas. Sākumā pieaugušas kātiņam, vēlāk nolaidenas gar to, platas, ciešas, dažāda garuma.
 Kātiņš: Cilindrisks, uz leju sašaurināts, bieži līks, augšdaļā dzīslots, samtains, cepurītes krāsā vai nedaudz gaišāks, bez dobuma. Garums 5—9 cm, resnums 1—2 cm.
 Mīkstums: Balts vai bālgandzeltens, trausls, bez manāmas smaržas un ar patīkamu garšu, ievainojumu vietās sārtojas, vēlāk dzeltē. Piensula ūdeņaini balta, gaisā kļūst sārta vai oranždzeltena, maiga ar vieglu rūgtumu.
 Sporas: gandrīz apaļas, kārpainas, bezkrāsainas, ar līdz 1,8 µm augstu nepilni tīklotu ornamentu, kas ar Melcera reaģentu iekrāsojas zilgani melnā krāsā (t.i. sporas ir amiloīdas), nobirums masā gaišā okerkrāsā. Izmēri 9—11/8—10 µm.I.Dāniele, D.Meiere "Lielā Latvijas sēņu grāmata", Karšu izdevniecība Jāņa sēta, Rīgā, 2020, 79. lpp.Sugu enciklopēdija: Koksnes pienaine
 Bazīdijas: cilindriskas vai nedaudz vālesveida, četrsporu, 55—70/10—14 µm.
 Cistīdas: Pleirocistīdas 30—65/10—12 µm, plānsienu, caurspīdīgas, neregulāri cilindriskas formas, bieži izliektas. Lapiņu šķautnes sterilas, klātas ar daudzām līdzīgas formas paracistīdām, 15—40/4—6 µm. Pienainēm parasto makrocistīdu šai sugai nav.Josef Breitenbach, Fred Kränzlin (Hrsg.): Pilze der Schweiz. Beitrag zur Kenntnis der Pilzflora der Schweiz. Band 6: Russulaceae. Milchlinge, Täublinge. Mykologia, Luzern 2005, ISBN 3-85604-060-9, S. 76.

 Augšanas apstākļi 

Galvenokārt egļu mikorizas sēne. Latvijā parasti aug atsevišķi vai nelielās grupās skābās, mitrās augsnēs, egļu un jauktu koku mežos no jūlija līdz septembrim. Atrasta gandrīz visā Eiropā un Ziemeļamerikā, arī Āzijā,GBIF atradņu karte un foto kā parasti, g.k. Japānā, kur sēnes pēta rūpīgāk kā pārējā kontinenta daļā, taču nekur nav bieža. Daļā Eiropas, piemēram, daudzās Vācijas federālajās zemēs, iekļauta aizsargājamo sugu sarakstos.

 Barības vērtība 

Ēdama pēc iepriekšējas novārīšanas. Daži avoti uzskata par mazvērtīgu,Phillips, Roger (2010) [2005]. Mushrooms and Other Fungi of North America. Buffalo, NY: Firefly Books. p. 104. ISBN 978-1-55407-651-2. daži par augstvērtīgu.LuontoPortti: Nokirousku (somiski) Derīga sālīšanai un žāvēšanai. Kātiņi sīksti, daži avoti šīs īpašības dēļ iesaka tos nelietot. Retās sastopamības dēļ sugai nav lielas kulināras nozīmes.toadstool.ru, Млечник бурый, Lactarius lignyotus

 Līdzīgās sugas 

Ārēji līdzīgākā pienaiņu ģints suga ir egļu pienaine L. picinus, kuras cepurīte ir bez smaila paugura, un kuras piensula ar laiku kļūst dedzinoši sīva. Sodrējainā pienaine L. fuliginosus ir ar gaišāku cepurīti un kātiņu, arī bez smaila paugura, aug lapu koku mežos. Ziemeļamerikas rietumos aug līdzīgā Lactarius fallax, kuras lapiņas ir ciešākas.

 Atsauces 

 Skatīt arī 

 Ēdamās sēnes
 Sēņošana
 Sēnes kulinārijā

 Ārējās saites 
 Mycobank
 Index Fungorum
 Catalogue of Life: Lactarius lignyotus
 Latvijā konstatētās sēņu sugas 
 NCBI Taxonomy browser

Kategorija:Pienaines
Kategorija:Ēdamās sēnes