Baras hercogiste

Baras grāfiste, vēlāk Baras hercogiste, bija Svētās Romas impērijas grāfiste, ietverot pays de Barrios (viduslaiku Francijas teritoriālais iedalījums aptuveni līdzvērtīgs apriņķim), tās centrs bija Bar-le-Duc pilsēta. No 11. gadsimta tajā valdīja Monbeljāru dzimta. Daļa grāfistes, tā sauktais Barrois mouvant, kļuva par Francijas Karalistes lēņu muižu 1301. gadā, un 1354. gadā Baras grāfiste tika paaugstināta par hercogisti. Barrois non-mouvant palika Svētās Romas impērijas sastāvā. No 1480. gada tā apvienojās ar Lotringas hercogisti.

Gan Bara, gan Lotringa 1735. gadā nonāca Francijas ietekmē, kura Baru nodeva gāztajam Polijas karalim Staņislavam Leščinskim. Saskaņā ar Vīnes līgumu (1738) pēc Staņislava nāves hercogiste nokļuva Francijas karaļa valdījumos, kas notika 1766. gadā.

 Grāfiste (1033—1354) 
Baras grāfiste radās Baras pierobežas cietoksnī, ko Augšlotringas hercogs Frīdrihs I ap 960. gadu uzcēla Ornas upes krastā. Sākotnēji cietoksnis bija vērsts pret Šampaņas grāfu iebrukumiem Frīdriha alodiālajās zemēs. Frīdrihs arī konfiscēja dažas zemes no tuvējās Svētā Mišela abatijas un izvietoja tajās savus bruņiniekus. Sākotnējie Barrois (Bari) bija maisījums no hercoga alodiālajām zemēm un konfiscētajām baznīcu zemēm, kas tika piešķirtas bruņiniekiem. Pēc hercoga Frīdriha III nāves 1033. gadā šīs zemes pārgāja viņa māsai Sofijai (mirusi 1093), kura bija pirmā, kas saistīja komitālo titulu ar Baru, nosaucot sevi kā "Baras grāfieni".

 Piezīmes 

 Avoti 



Kategorija:Francijas vēsture
Kategorija:Hercogistes
Kategorija:Grāfistes