Bumbuļkāta celmene

Bumbuļkāta celmene (Armillaria cepistipes) ir Latvijā vidēji reti sastopama celmeņu ģints sēne, kuras augļķermeņi ir ēdami.

 Taksonomija 

Pastāv viedoklis, ka visas sešas Latvijā atrodamās celmeņu sugas vai kāda daļa no tām ir tikai parastās celmenes Armillaria mellea varietātes. Latvijas avoti vadās no tā, ka bumbuļkāta celmene ir atsevišķa suga.

 Sēnes apraksts 
 Cepurīte: sākumā plati koniska, vēlāk izliekta un plakana ar paaugstinājumu centrā, vecumā var būt ieliekta, virsma klāta ar tumšākām zvīņām, kas uz vecumu gar malām izzūd, centrā vairāk piepaceltas. Krāsa dzeltenbrūna, sarkanbrūna vai zilganpelēki brūna. Platums līdz 10 (18) cm. Mīkstums bālgans, vecumā dzeltenīgs vai brūngans, ar patīkamu sēņu smaržu un sūru garšu.
 Lapiņas: biežas. centriski izvietotas, sākumā bālas, ar laiku kļūst tumšākas līdz sarkanbrūnām. Lejupejošas ar zobiņu.
 Kātiņš: vālesveida, sākotnēji klāts ar plīvuru, vēlāk ar bālu dzelteni apmalotu gredzenu un sīkām dzeltenīgām vai pelēkbrūnām zvīņām, garš, tievs, virs gredzena bālgans, zem tā pelēkbrūns, uz leju paresnināts. Garums līdz 10 (12) cm, resnums 1—2 cm, apakšdaļā līdz 3 cm.Hagymatönkű tuskógomba - Armillaria cepistipes
 Sporas: plati eliptiskas līdz gandrīz apaļām, birumraksts dzeltens, izmēri 7—10/4—7 µm.
 Bazīdijas: četrsporu, vālesveida, 25—45/5,5—11 µm.
 Cistīdas: vālesveida vai gandrīz cilindriskas, 15—40/8,5 µm.

Visām Armillaria ģints sēnēm raksturīgi sarkani vai tumšbrūni līdz melni sēņotnes pinumi, ar kuriem tās izplatās — rizomorfas. Tās bieži novērojamas zem mizas inficētajiem kokiem vai uz cita sēnes inficēta substrāta. Vietā, kur kātiņš piestiprināts koksnei, parasti redzama balta, pūkaina sēņotne vai rizomorfas.Watling R., Kile G. A., Burdshall H. H. Jr. 1991. Nomenclature, taxonomy and identification — In: Shaw C. G., Kile G. A. Armillaria root disease, Washington, D.C., United States Department of Agriculture:1-9 Naktī rizomorfas izraisa praulu spīdēšanu tumsā.

 Augšanas apstākļi 
Celmenes augļķermeņus veido kā blīvus cerus uz koksnes, kurā aug to sēņotne. Tās nav saimniekspecifiskas, jo spēj inficēt gan dažādas skuju, gan dažādas lapu koku sugas. Celmeņu sugas var būt gan saprotrofas, sadalot atmirušu koksni, gan nekrotrofas, izraisot kokiem balto trupi. Daļa Armillaria ģints sēņu ir fakultatīvi nekrotrofas — atkarībā no vides apstākļiem var baroties gan ar dzīvu, gan atmirušu koksni."Kile G. A., McDonald G. I., Byler J. W. 1991. Ecology and disease in natural forests. — In: Shaw C. G ., Kile G. A. Armillaria root disease, Washington, D.C., United States Department of Agriculture: 102 — 121."Redfern D. B., Filip G. M. 1991. Inoculum and infection. — In: Shaw C. G., Kile G. A.
Armillaria root disease, Washington, D.C., United States Department of Agriculture: 48 — 61.Baumgartner K., Coetzee M.P.A., Hoffmeister D. 2011. Secrets of the subterranean pathosystem of Armillaria. — Molecular Plant Pathology, 12(6): 515—534.Guillaumin J. J., Legrand P. 2013. Armillaria root rots. — In: Gonthier P., Nicolotti G. (ed.), Infectious forest diseases, Wallingford, United Kingdom, CABI Publishing: 159 — 177. Bumbuļkāta celmenes ir relatīvi vāji agresīvas un nekrotrofas var būt tikai novājinātā koksnē, kuru jau pirms tam inficējusi kāda cita sēne. Latvijas melnalkšņu audzētavās no sēņu inficētajiem kokiem 6,5% gadījumos attiecīgā suga bijusi bumbuļkāta celmene,Valsts pētījumu programma Lapu koku audzēšanas un racionālas izmantošanas pamatojums, jauni produkti un tehnoloģijas  76. trupējušos baltalkšņos tā sastapta 2,5% gadījumu. Sastopama ziemeļu puslodes mērenajā zonā.GBIF sugas izplatības karte Aug vasarā un rudenī. Itālijā novērojama kalnos kopā ar tumšo celmeni, no kuras tās parādīšanās atpaliek par 1—2 nedēļām. Arī Čehijā bumbuļkāta celmene vairāk novērojama kalnu rajonos.Species delimitation of Armillaria cepistices and A. gallica in Central Europe , M. Tomšovsky, V. Antonin, P. Sedlak, V. Jankovsky

 Barības vērtība 
Bumbuļkāta celmenes vēlams pirms lietošanas pusstundu novārīt, jo bez novārīšanas tās var izraisīt gremošanas traucējumus. Kātiņus to sīkstuma dēļ parasti nelieto. Citas Latvijas celmeņu sugas pārtikā tiek lietotas analoģiski parastajai celmenei, ne vienmēr tās savstarpēji atšķirot. Vācijā tiek uzskatīta par augstvērtīgu ēdamo sēni un pret alerģiju izturīgiem indivīdiem nelielu daudzumu jaunu cepurīšu iesaka lietot bez novārīšanas. Vecākas sēnes biežāk izraisa gremošanas problēmas nekā jaunas.

 Līdzīgās sugas 
Visas Latvijā sastopamās celmeņu sugas ir līdzīgas izskatā, ārēji atšķiroties galvenokārt pēc krāsas. Kulināras nozīmes celmeņu sugu sajaukšanai Latvijā nav, visas tās ir ar līdzīgām īpašībām. Vislīdzīgākā šai ir dzeltenā celmene, no kuras tā droši atšķirama tikai ar mikroskopu.Intini, M. G.: Armillaria cepistipes and A. gallica (Agaricales, Tricholomataceae) in Italy . - Bocconea 5: 861-866. 1997. - ISSN 1120-4060. Dzeltenajai celmenei arī nekad krāsu gammā nav zilganuma.

 Skatīt arī 
 Sēņošana
 Sēnes kulinārijā

 Atsauces 

 Ārējās saites 

 Index Fungorum
 Mycobank
 NCBI Nucleotide
 Latvijas Mikologu biedrības  Latvijā atrasto sēņu sugu saraksta 2015. gada papildinājumi
 Funghi italiani: Foto

Kategorija:Ēdamās sēnes
Kategorija:Lapiņu sēnes