Makstsēnes

Makstsēnes jeb makstssēnes (Vaginatae, arī Amanitopsis) ir mušmiru ģints sēņu taksons ar īpašām morfoloģiskām iezīmēm, kas tās vizuāli nošķir no citām mušmirēm.

 Taksonomija 

Starp mikologiem pastāv dažādi uzskati par to, vai makstsēnes ir atsevišķa ģints (Amanitopsis), mušmiru ģints atsevišķa apakšģints vai tikai mušmiru ģints un mušmiru apakšģints atsevišķa apakšsekcija (Vaginatae). Tomēr arī pēdējā uzskata piekritēji sauc makstsēnes par īpatnējāko mušmiru apakšģints sadaļu no šī sadalījuma trijām apakšsekcijām — mušmiru, cēzarmušmiru un makstsēņu.High undescribed diversity of Amanita section Vaginatae in northern Thailand. Thongbai B, Hyde KD, Lumyong S, Raspé O. Doi 10.5943/mycosphere/9/3/3. Guizhou Academy of Agricultural Sciences Visumā makstsēnēm latīniski ir nostiprinājies mušmiru ģints nosaukums Amanita kā pirmais vārds, tomēr latviešu nosaukumi tām par mušmirēm netiek mainīti. Makstsēnēm agrāk dotais nosaukums Amanitopsis pašlaik mikoloģijā ir saglabātā statusā (nomen conservandum), kas nozīmē, ka termins joprojām tiek atzīts kā legāli lietojams, lai gan vairs nesaskan ar pieņemto sistemātiku.

Latviešu un krievu sēņu noteicējos makstsēnes () parasti tiek nodalītas no mušmirēm kā īpaša grupa.A.Balodis, “Rokasgrāmata sēņotājiem”, Liesma, 1974., 66. lpp.

Kopējais zināmo makstsēņu sugu daudzums 2020. gadā bija 233, tomēr gandrīz tikpat iespējamu sugu ir nepārbaudītā statusā.Amanitaceae.org: Vaginatae Jaunas makstsēņu sugas 21. gadsimtā vēl tikušas atklātas pat tādā lielpilsētā kā Čikāga.Mushroom The Journal: Vaginatae SubSection Makstsēnes, tāpat kā gandrīz visas citas sēnes, pašlaik ir nepietiekami pētītas, lai pašreizējo to klasifikāciju varētu uzskatīt par ilglaicīgi stabilu.

 Morfoloģija 

 Augļķermeņi: cepurīšu sēnes, lapiņu sēnes, nelieli, mazāki kā citām mušmirēm, lietojami pārtikā.
 Cepurīte: sākumā gandrīz olveidīga, tad zvanveida un pusapaļa, vēlāk izpletusies. Daļai sugu ar pauguru. Platums 5—10 cm, plānajās rievotajās malās izteikts svītrojums uz centru. Krāsa dzeltenbrūna līdz oranžai vai no olīvpelēkas līdz baltai. Uz cepurītes reizēm var būt saglabājušās kopējā plīvura atliekas plēves vai plēksnīšu veidā. Virsmiziņa gluda, spīdīga.
 Lapiņas: brīvas (nav pieaugušas kātiņam), ciešas, parasti baltas, reizēm pelēcīgas vai viegli sārtas. 
 Kātiņš: Parasti balts, retāk pelēcīgs vai cepurītes krāsā, zvīņots, cilindrisks, trausls. Viegli atdalāms no cepurītes. Parasti garš, salīdzinot ar cepurīti. Bez gredzena. Pamatne ietverta plašā, labi attīstītā makstī — kopējā plīvura atliekā.«Грибы СССР», Мысль, Москва, 1980., 192. lpp.
 Mīkstums: plāns un trausls, balts, parasti nemaina krāsu ievainojumu vietās, dažām sugām iespējama viegla krāsošanās cepurītes malās.
 Sporas: noapaļotas, reizēm apaļas, bezkrāsainas, gludas, masā baltas. Joda šķīdumā nekrāsojas.

 Ekoloģija 

Mikorizas sēnes, sastopamas visu tipu mežos, arī apstādījumos vai aizaugošos purvos. Latvijā visas sugas aug vasarā un rudenī.Sēnes.lv: Makstsēnes

 Barības vērtība 

Tāpat kā par citām sēnēm, arī par makstsēņu lietošanu uzturā ir dažādi viedokļi. Vairums avotu norāda, ka lielākā daļa makstsēņu, ieskaitot Latvijas mežos biežākās dzeltenbrūno, oranžo un pelēko, ir ēdamas, tomēr tie tās neiesaka ievākt nepieredzējušiem sēņotājiem, kuri tās spēj sajaukt ar indīgām sēnēm. Vairums mūsdienu Rietumu autoru iesaka visas vai gandrīz visas makstsēnes pirms ēšanas novārīt, un Vebstera vārdnīca pat apgalvo, ka vairums makstsēņu ir indīgas.Merriam-Webster: Definition of Amanitopsis Latvijas autoru viedokļi par biežāko makstsēņu novārīšanas nepieciešamību ir pretrunīgi.A.Antone, “Sēnes”, Avots, 2003., 137.-138. lpp. ISBN 9984-757-05-6.

 Līdzīgas sēnes 

Makstsēnes nezinātājs var sajaukt ar bieži sastopamajām tām radnieciskajām sugām — citām mušmirēm. Tomēr makstsēnēm uz kātiņa nav citām mušmirēm raksturīgā gredzena, un makstsēņu cepurīšu malās virsmiziņa ir bieži strīpota centra virzienā, jo tai cauri spīd lapiņas, kamēr mušmiru cepurītes malās mīkstums ir biezāks un svītrojums nav vai gandrīz nav redzams. Parasti uz makstsēņu cepurītes virsmas nav arī mušmirēm raksturīgo plīvura palieku plēksnīšu veidā, tomēr tā nav droša pazīme un neattiecas uz visām sugām.

 Latvijā zināmās makstsēņu sugas 
 Latviskie nosaukumi Latīniskie nosaukumiAlkšņu makstsēneAmanita friabilisČūskādas makstsēneAmanita ceciliaeDivkrāsu makstsēneAmanita battarraeDzeltenbrūnā makstsēneAmanita fulvaOlīvpelēkā makstsēneAmanita olivaceogriseaOranžā makstsēneAmanita croceaPelēkā makstsēne, arī Parastā makstsēneAmanita vaginataSmalkgredzena makstsēneAmanita submembranaceaSniegbaltā makstsēneAmanita nivalis

 Skatīt arī 

 Sēņu kulinārija

 Atsauces 

 Ārējās saites 

 Index Fungorum
 Taxonomy Browser

Kategorija:Mušmires
Kategorija:Lapiņu sēnes
Kategorija:Sēņu sistemātika