Hlorīti

Hlorīti (no  (khlōrós) — 'zaļš') ir vizlveidīgu minerālu grupa silikātu klasē un filosilikātu apakšklasē. Kristalizējas monoklīnā singonijā, tiem ir vizlveida skaldnība un zema cietība. Plānās hlorītu lapiņas ir lokanas, taču nav elastīgas (saglabājas salocītā stāvoklī).

Hlorīti dabā ir plaši izplatīti. Bagātīgi sastopami metamorfajos iežos un kvarca dzīslās. Veidojas pārsvarā zemas temperatūras hidrotermālajos procesos, metamorfozes procesos un karstiem šķīdumiem iedarbojoties uz iežiem, kas satur alumo-magneziālos un dzelzs silikātus. Hlorīti ir izplatīti arī nogulumu dzelzsrūdas atradnēs, veidojot silikātu dzelzsrūdas, kas radušās ar dzelzi bagātos jūras nogulumos skābekļa trūkuma apstākļos.

 Klasifikācija 
Hlorīts, kas gala posmā satur dzelzi, saucas šamozīts, ar magniju galā — klinohlors, ar mangānu — pennantīts, ar niķeli — nimīts un ar cinku galā — beilihlors.

Detalizētāks dalījums:
 Beilihlors
 Borokukīts
 Šamozīts
 Ripidolīts (pārsvarā magnijs)
 Turingīts (pārsvarā dzelzs)
 Kukeīts
 Donbasīts
 Franklinfurnacīts
 Gonierīts
 Klinohlors
 Delessīts (pārsvarā dzelzs)
 Ripidolīts (pārsvarā dzelzs)
 Manandonīts
 Nimīts
 Ortošamozīts
 Pennantīts
 Sudoīts

 Ārējās saites 

Kategorija:Minerāli
Kategorija:Filosilikāti