Rietumslāvu valodas

Rietumslāvu valodas ir viens no slāvu valodu atzariem. Šajās valodās runā aptuveni 60 miljoni cilvēku, kas galvenokārt dzīvo Centrāleiropā. Sīkāk rietumslāvu valodas dalās čehu–slovāku valodās, lehu valodās un sorbu valodās. Lielākās rietumslāvu valodas pēc runātāju skaita ir poļu valoda, čehu valoda, slovāku valoda, augšsorbu valoda un lejassorbu valoda. Kā oficiālās valodas kāda no šīm valodām ir Polijā, Čehijā un Slovākijā. Sorbu valodas izplatītas Lauzicā, kas atrodas Vācijas austrumos.

 Vēsture 
Rietumslāvu valodas, tāpat kā visas citas slāvu valodas, cēlušās no prašlāvu valodas, kas pastāvēja līdz 6. gadsimtam. Protoslāvu valoda bija indoeiropiešu valodu saimes daļa un tika lietota kopīgā slāvu cilšu kopienā. No 6. gadsimta sākās slāvu cilšu plaša migrācija uz Centrāleiropu, Balkāniem un Austrumeiropu, un prašlāvu valoda sadalījās trīs galvenajās grupās: rietumslāvu valodās (poļu, čehu, slovāku, lejas- un augšlužiešu), austrumslāvu valodās (krievu, ukraiņu, baltkrievu) un dienvidslāvu valodās (bulgāru, serbu, horvātu u.c.).

9.–10. gadsimtā rietumslāvi apdzīvoja teritorijas pie Elbas upes, Oderas, Vislas un Karpatu priekškalnēs. Viņu valodas pastāvēja kā daudzi dialekti, kas atbilda atsevišķu cilšu runai, piemēram, poļāņu, čehu, slovāku un lužiču. Atšķirībā no austrum- un dienvidslāviem, kuri pieņēma kristietību no Bizantijas un lietoja kirilicu, rietumslāvi kristietību pieņēma no Romas 9.–10. gadsimtā un valodu pierakstam sāka lietot latīņu alfabētu. Tas noteica turpmāku kultūras un lingvistisko atšķirību.

No 10. līdz 16. gadsimtam pakāpeniski attīstījās poļu, čehu un slovāku rakstība un literārā tradīcija. Senākie teksti rietumslāvu valodās datējami ar 12.–13. gadsimtu, piemēram, čehu himnas un poļu reliģiskie dziedājumi. Sorbu valodas ilgi saglabāja mutvārdu tradīciju, bet rakstītā formā attīstījās vēlāk.

17.–19. gadsimtā, rietumslāvu tautām nostiprinoties kā nācijām, viņu valodas ieguva literāros standartus. Poļu valoda kļuva par vienu no lielākajām Eiropas literatūras valodām, čehu valoda tika atdzīvināta pēc vācu valodas dominances Hābsburgu impērijā, bet slovāku valoda tikai 19. gadsimtā ieguva normētu literāro formu, pateicoties Ļudovīta Štūra darbībai. Sorbu valodas saglabājās nelielā areālā un līdz mūsdienām tiek uzskatītas par apdraudētām.

Mūsdienās rietumslāvu valodās runā apmēram 60–65 miljoni cilvēku, galvenokārt Polijā, Čehijā, Slovākijā un Vācijā (sorbu rajonā). Tām ir oficiāls statuss savās valstīs, izņemot lužiču valodas, kuras tiek aizsargātas kā reģionālās minoritāšu valodas Vācijā.

 Ārējās saites