Kariatīde

Kariatīdes (sengr. καρυάτιδα) ir apģērbtas sieviešu statujas, kuras sengrieķu arhitekti izmantoja antablementa atbalstam, aizvietojot ar tām kolonnas vai pilastrus.

Kariatīdes pirmo reizi tiek minētas Vitrūvija traktātā, kas veltīts Oktaviānam Augustam:


Ja šāda statuja attēloja sievieti ar augļu vai ziedu kurvi uz galvas, tad tādu sauca par kaneforu. Šāda arhitektūras motīva nosaukums ir cēlies no Karijas pilsētas Lakonijā, kur sievietes svētkos par godu dievietei Artemīdai dejoja reliģiskas dejas ar groziem uz galvas. Pazīstamākās antīkā laika kariatīdes atrodas Erehtejona portikā, Atēnu akropolē, kā arī sauktajā par kariatīdu portiku jeb Pandrosionu (pēc nimfas Pandrosas vārda) Delfu mantnīcā.

Viduslaikos kariatīdes gandrīz vispār netika pielietotas, un no jauna arhitektūrā tās parādījās sākot ar renesanses laiku. Vēlākos laikos kariatīdes ir vairumā sastopamas historisma stila celtnēs, kuras parādās vairākās Eiropas galvaspilsētās 19. gadsimta vidū. Mūsdienu mākslā par kariatīdēm sauc ne tikai apģērbtas vai pusizģērbtas sievietes, kas balsta sijas vai kādus ēku izvirzījumus, bet arī līdzīgas vīriešu figūras, kaut arī pareizāk tās būtu saukt par atlantiem.

 Atsauces 

Kategorija:Arhitektūras elementi