Īstenais slepenpadomnieks

Īstenais slepenpadomnieks () bija Krievijas Impērijas II kategorijas civildienesta pakāpe no 1724. līdz 1917. gadam, kas atbilda ģenerālanšefa (генерал-аншеф) pakāpei armijā.vesture.eu
Īstenajiem slepenpadomniekiem bija pārmantojama piederība muižnieku kārtai un uzruna "Jūsu augstā ekselence" (Ваше Высокопревосходительство).

Ierēdņi ar īsteno slepenpadomnieka titulu parasti ieņēma augstākos Krievijas Impērijas valsts amatus Pēterburgā, bija Krievijas Impērijas Valsts padomes locekļi.

 Cilvēki ar šo titulu 
 Johans Reinholds fon Patkuls (1660—1707), Zviedru Vidzemes jurists un politiķis
 Johans Hermanis Lestoks (1692—1767), Pēterburgas galminieks
 Jakobs Johans fon Zīverss (1731—1808), diplomāts, ārkārtējais sūtnis Polijas-Lietuvas kopvalstī
 Ludvigs Nāgels (1738—1808), Baltijas ģenerālgubernators (1798—1800)
 Kārlis Ferdinands fon Orgīss-Rūtenbergs (1741–1801), Kurzemes un Zemgales hercogistes reģents no 1795. gada 28. marta līdz 26. aprīlim
 Johans Georgs fon Rīls (1768—1846), ķirurgs, galma leib-mediķis
 Kārlis Gustavs fon Zīverss (1772—1856), Kēnigsbergas kara komandants un krievu okupētās Austrumprūsijas gubernators (1813-1815)
 Staņislavs Kerbedzis (1810—1899), inženieris, dzelzceļa līnijas Pēterburga—Varšava būvniecības direktora vietnieks 
 Pēteris Valujevs (1815—1890),  Kurzemes gubernators, Krievijas Impērijas iekšlietu ministrs (1861—1868)
 Andrejs fon Budbergs (1817—1881), diplomāts, sūtnis Frankfurtē, Berlīnē, Vīnē un Parīzē
 Emanuels fon Zīverss (1817—1909), galminieks, Iekšlietu ministrijas Ārvalstu ticību galvenās pārvaldes direktors
 Konstantīns fon der Pālens (ministrs) (1830–1912), jurists, Tieslietu ministrs
 Eduards Frišs (1833–1907), jurists un Krievijas Impērijas Valsts padomes priekšsēdis

 Atsauces 

*