Enoha grāmata

Enoha grāmata, arī Ēnoha grāmata, ir sens jūdaistu reliģisks raksts par kritušiem eņģeļiem. Saskaņā ar tradīcijām grāmatu sacerējis Enohs, septītais pēc Ādama un Noasa vectēvs. Mūsdienās aprēķināts, ka grāmatas vecākās nodaļas pierakstītas ap 300. gadu p.m.ē. un jaunākās drīzāk ap pirmo gadsimtu.Fahlbusch E., Bromiley G.W. The Encyclopedia of Christianity: P–Sh page 411,  (2004) Enoha grāmata nav iekļauta jūdu un kristiešu svētajos rakstos (viņu Bībeles kanonā), izņemot falašiem (Etiopijas ebrejiem) un Etiopijas Ortodoksālajā baznīcā.

Raksturojums
Pilnīgs Enoha grāmatas teksts saglabājies tikai liturģiskā Etiopijas ebreju geezu valodā. Atsevišķas nodaļas vai fragmenti atrasti aramiešu valodā, dažos Nāves jūras rokrakstos, kā arī sengrieķu un latīņu manuskriptos. Apgalvots, ka vairākiem Jaunās Derības sacerētājiem Enoha grāmata bija pazīstama, jo sludinātājs piesaukts Jūdasa vēstulē:<ref>Cheyne and Black Encyclopedia Biblica (1899), "Apocalyptic Literature" (column 220)</ref>

Enoha grāmatas pirmā daļa izvērsti apraksta un skaidro vairākus Vecās Derības notikumus, kuri pieminēti 1. Mozus grāmatā:

Grāmatas pirmā daļa apraksta Dieva dēlus, kritušos eņģeļus, "nefelimu" (milžu) tēvus, kā arī Enoha vīzijas un "ceļojumus",The Origins of Enochic Judaism (ed. Gabriele Boccaccini; Turin: Zamorani, 2002) bet citās daļās ir alegoriski stāsti par kanāniešu piedzīvojumiem, astronomiski skaidrojumi un dažādas līdzības.; 

Kanons
Enoha grāmatu apsprieda vairākus gadsimtus, bet tomēr neiekļāva Tanahā un kristiešu kanonā.Emanuel Tov and Craig Evans, Exploring the Origins of the Bible: Canon Formation in Historical, Literary, and Theological Perspective, Acadia 2008Philip R. Davies, Scribes and Schools: The Canonization of the Hebrew Scriptures London: SPCK, 1998E Isaac, in Old Testament Pseudepigrapha, ed. Charlesworth, Doubleday, 1983"1 Enoch contains three [geographical] name midrashim [on] Mt. Hermon, Dan, and Abel Beit-Maacah" Esther and Hanan Eshel, George W.E. Nickelsburg in perspective: an ongoing dialogue of learning p459. Also in Esther and Hanan Eshel, Toponymic Midrash in 1 Enoch and in Other Second Temple Jewish Literature, Historical and Philological Studies on Judaism 2002 Vol24 pp. 115–130transl. P. Schaff Early Christian Fathers  Trypho Rabīniskais jūdaisms Enoha grāmatu nepiemin,Annette Yoshiko Reed, Fallen Angels and the History of Judaism and Christianity, 2005 , pag 234 bet apgalvots, ka grāmatai bijusi nozīme ebreju misticismā.Gershom Scholem Major Trends in Jewish Mysticism (1995) , pag 43 Vispārpieņemts, ka Enoha grāmata ietekmējusi kristiešu doktrīnas par Mesiju, Dieva dēlu, Dieva valstību, Sātanu, mirušo augšāmcelšanos un eshatoloģiju.Ephraim Isaac 1 Enoch: A New Translation and Introduction in James Charlesworth (ed.) The Old Testament Pseudoepigrapha, vol. 1, pp. 5-89 (New York, Doubleday, 1983, )RH Charles, 1 Enoch SPCK London 1916 Nickelsburg 1 Enoch, Fortress, 2001see Nickelsburg, op.cit. (Piemēram, "visu dienu beigās, Kristus otrās atnākšanas dienā, notiks visu mirušo augšāmcelšanās.")

Barnabas vēstulē esot pieņemts, ka Enoha grāmata ir kanoniska. Barnabas vēstule"Apocalyptic Literature", Encyclopedia Biblica Agrīnie kristiešu apoloģēti, kā piemēram Atēnu Atenagors,Athenagoras of Athens, in Embassy for the Christians 24 Aleksandrijas Klements,Clement of Alexandria, in Eclogae prophetice II Lionas IrenejsIrenaeus, in Adversus haereses IV,16,2 un Tertulliāns,Tertullian, in De cultu foeminarum I,3 and in De Idolatria XVThe Ante-Nicene Fathers (ed. Alexander Roberts and James Donaldson; vol 4.16: On the Apparel of Women (De cultu foeminarum) I.3: "Concerning the Genuineness of 'The Prophecy of Enoch'") arī esot pieņēmuši, ka Enoha grāmata ir kanoniskaCf. Gerome, Catal. Script. Eccles. 4. un citi agrīno kristiešu apoloģēti atsaucās uz Enoha grāmatas apgalvojumiem, (piemēram Justīns Moceklis un Origens.P. OSacchi, Apocrifi dell'Antico Testamento 1, )

Atsauces

Tulkojumi
 William Morfill. The Book of the Secrets of Enoch (1896), from Mss Russian Codex Chludovianus, Bulgarian Codex Belgradensi, Codex Belgradensis Serbius.
 Robert Henry Charles. The Book of Enoch (Oxford: Clarendon, 1893), translated from professor Dillmann's Ethiopic text - The Ethiopic Version of the Book of Enoch (Oxford: Clarendon, 1906)
 Robert Henry Charles. The Book of Enoch or 1 Enoch (Oxford: Clarendon, 1912)

Ārējās saites
 Book of the Watchers  (Chapters 1–36): Ge'ez text and fragments in Greek, Aramaic, and Latin at the Online Critical Pseudepigrapha
 Ethiopic text online (all 108 chapters)
 R H Charles 1917 Translation
 George H. Schodde 1882 Translation 
 Richard Laurence 1883 Translation
 Book of Enoch Interlinear (Including three English and two Swedish translations.)
 Book of Enoch New 2012 Translation with Audio Drama
 August Dillmann (1893). The Book of Enoch'' (1Enoch) translated from Geez, መጽሐፈ ፡ ሄኖክ ።.
 The First Manuscript of the Book of Enoch. An Epigraphical and Philological Study of the Aramaic Fragments of 4Q201 from Qumran by Michael Langlois
 Jewish Roots of Eastern Christian Mysticism: An interdisciplinary seminar at Marquette University
 Jewish Encyclopedia: ENOCH, BOOKS OF (Ethiopic and Slavonic)
 Catholic Encyclopedia: The Book of Henoch (Ethiopic)

Skatīt arī
 Serafs

Kategorija:Jūdaisms