Kārtūži

Kārtūži ir ciems Siguldas novada Mores pagastā. Atrodas pagasta ziemeļu daļā 5,6 km no pagasta centra Mores, 15,4 km no novada centra Siguldas un 66,6 km no Rīgas.

Kārtūžu nosaukums cēlies no Hermaņa Korthauzena, kurš muižu iegādājās 1556. gadā. Tolaik tā saukusies Šēneka ().

Apdzīvotā vieta atrodas pie valsts autoceļa V85 (Jūdaži–Nītaure), Sudas upes krastā.

 Vēsture 

Kārtūžu kā vietas vēsture saistāma ar 1404. gadu, kad Konrāds fon Fītinghofs piešķīra piecu arklu lēni Johanam fon Bansonam Nītaures novadā. No šī lēņa izveidojās Kārtūžu muiža. Muiža vairākkārt mainījusi īpašniekus; tās valdītāju vidū bijušas arī Nodingenu un Korthauzenu dzimtas.Vitolds Mašnovskis (2019). Muižas Latvijā II: L–K enciklopēdija. 200.–201. lpp.

1556. gadā muižu iegādājās Hermanis Korthauzens.

1855. gadā par muižas īpašnieku kļuva kapteinis Gothards Heinrihs II fon Fītinghofs (1808–1869). Pēc viņa nāves muižu mantoja Konrāds fon Fītinghofs (1841–1869), bet vēlāk – Viktors Artūrs fon Fītinghofs (1895–1974), kurš bija pēdējais muižas baltvācu īpašnieks līdz padomju okupācijai.

19. gs. beigās muižā darbojās fotogrāfs Mārtiņš Buclers (1866–1944), kurš strādāja par spirta deģi kņaza Kropotkina Kārtūžu muižas uzņēmumā. Strādājot Kārtūžos, viņš fotografēja Siguldas, Līgatnes un Turaidas apkārtni un izdeva pastkartes. No Kārtūžiem viņš sarakstījās ar Krišjāni Baronu; vairākas vēstules saglabājušās Latviešu folkloras krātuvē. Kārtūžos dzimuši viņa bērni – meita Anna un dēls Fridrihs.

Kā bruņinieku muižai 1912. gadā Kārtūžu muižai piederēja 1333 hektāri zemes, no kuriem 36 hektāri bija pārdoti zemniekiem. Muižas teritorijā atradās viena pusmuiža un desmit zemnieku saimniecības.

 Muižas apbūve 

No muižas apbūves saglabājušies vairāki elementi.

 Kungu māja 

Pirmā kungu māja, iespējams, celta 18. gadsimta vidū. No šīs ēkas daļēji saglabājušies plaši pagrabi, kas būvēti no laukakmeņiem.

Otrā kungu māja tika uzcelta 19. gadsimta vidū pēc Gotharda Heinriha II fon Fītinghofa ierosmes. Tā bija vienstāva ēka ar augstu cokolu, plašiem pagrabiem, divslīpju jumtu un izbūvētiem bēniņiem. Galveno fasādi rotāja rizalīts ar sešu kolonnu portiku, augstas kāpnes un trīsstūra frontons.

Otrā kungu māja tika nodedzināta 1905. gada revolūcijas laikā un vēlāk atjaunota.
 Kārtūžu krogs 

Kārtūžu krogs pieminēts Herberta fon Blankenhāgena atmiņās.Herberts fon Blankenhagens (2021). Atmiņas no vecās Vidzemes: Klingberga–Rīga, 1892–1913. 19. gs. beigās tam bijis sarkans kārniņu jumts, kas bijis redzams no Akenstakas (Klingenbergas) muižas teritorijas.

Padomju laikā kroga ēkā atradies veikals. Pēc padomju okupācijas beigām ēka kļuvusi par dzīvojamo māju.

 Kārtūžu degvīna dedzinātava 

Kārtūžu degvīna dedzinātava pieminēta Herberta fon Blankenhāgena atmiņās.Herberts fon Blankenhagens (2021). Atmiņas no vecās Vidzemes: Klingberga–Rīga, 1892–1913, 36.–37. lpp. 19. gs. beigās minēts dedzinātavas lielais skurstenis.

Degvīna dedzinātava mūsdienās nav saglabājusies. Fotogrāfs Mārtiņš Buclers tajā strādājis par spirta deģi.<ref name="Celvezi">/ref>

 Apbūves ansamblis 

Līdz mūsdienām saglabājusies magazīnas klēts, laukakmeņu kūts un ūdensdzirnavu drupas. No muižas parka saglabājušies atsevišķi koki; kopumā parks nav saglabājies.

 Atsauces 

Kategorija:Latvijas skrajciemi