Vītolu urbējs

Vītolu urbējs () ir urbēju dzimtas zvīņspārņu suga. Ir izplatīta Palearktikā. Eiropā vītolu urbējs ir augļu dārzu, mežu un dekoratīvo koku kaitēklis. Pieaugušos naktstauriņus var sastapt no jūnija līdz jūlijam.

 Izplatība 
Vītolu urbējs ir plaši izplatīts Palearktikas apgabalā — no Eiropas, kur sastopams visā tās teritorijā, uz dienvidiem līdz Ziemeļāfrikai, uz austrumiem — Sibīrijai un Ķīnai ieskaitot. Britu salās suga mūsdienās sastopama tikai lokāli. Ziemeļos areāls sniedzas līdz Jakutskai, austrumos — Džungdžura kalniem Habarovskas novadā. Mitinās gandrīz visur, kur aug lapu koki (galvenokārt vītoli un apses).

 Pieaugušo īpatņu apraksts 
Pieaugušo (imago) naktstauriņu spārnu plētums ir līdz 93 mm.

 Ekoloģija 
Pieaugušos naktstauriņus, kas atpūšas uz koku stumbriem un zariem, var novērot no jūnija līdz jūlijam. Tie ir aktīvi un lidinās diennakts tumšajā laikā.

Vecākās paaudzes kāpuri migrē no attīstīšanās vietas uz ziemošanas vietu. Pieaugušie kāpuri parasti iekūņojas nedziļi augsnē, dažreiz zem liellopu mēsliem, kur turpmāk arī attīstās kūniņas.

 Barošanās 
Jaunie kāpuri attīstās atmirušo koku mizā, bet barojas koku stumbros un lielos zaros, kur 'izurbj' garas ejas. Nereti no kāpuru darbības rezultātā koks iet bojā. Dienvideiropā atzīmēts, ka vītolu urbēji barojas cukurbietēs un artišokos. Pārziemo kokos zem mizas.

Kāpuru saimniekaugi ir:
 alkšņi (Alnus) — melnalksnis (Alnus glutinosa), baltalksnis (Alnus incana);
 bietes (Beta) — cukura biete (Beta vulgaris ssp. crassa);
 bērzi (Betula) — nokarenais bērzs (Betula pendula), purva bērzs (Betula pubescens);
 kastaņas (Castanea) — ēdamā kastaņa (Castanea sativa);
 citrusaugi (Citrus);
 cidonijas (Cydonia);
 artišoki (Cynara);
 oši (Fraxinus) — parastais osis (Fraxinus excelsior);
 riekstkoki (Juglans);
 ābeles (Malus) — mājas ābele (Malus domestica);
 olīvkoki (Olea);
 apses (Populus) — parastā apse (Populus tremula), balzama apse (Populus balsamifera);
 plūmes (Prunus);
 bumbieres (Pyrus);
 ozoli (Quercus) — parastais ozols (Quercus robur);
 vītoli (Salix) — trauslais vītols (Salix fragilis), blīgzna (Salix caprea);
 pīlādži (Sorbus) — Zviedrijas pīlādzis (Sorbus intermedia), parastais pīlādzis (Sorbus aucuparia);
 gobas (Ulmus);
 vīnkoki (Vitis).

 Sistemātika 
Ar nosaukumu Phlaena-Noctua cussus sugu 1758. gadā pirmais aprakstīja zviedru zoologs Kārlis Linnejs. 1794. gadā dāņu entomologs Johans Fabriciuss izdalīja jaunu ģinti Cossus, kur Phlaena-Noctua cossus iekļāva kā tipa sugu. Patlaban Cossus ģintī ietilpst vairāk nekā 20 dažādu taksonu, kas pārsvarā tiek uzskatītas par Cossus cossus apakštaksoniem kā tās formas un pasugas. Šo taksonu sistēmatikas analīze netika veikta.

Tā kā vītolu urbēja apakštaksonu mainība un ģeogrāfiskā izplatība ir ļoti dažāda, 2009. gadā krievu lepidopterologs Romāns Jakovļevs savā darbā "Систематическая ревизия дрквоточца пахучего - Cossus cossus (Linnaeus, 1758) (Lepidoptera, Cossidae)" veica vītolu urbēja revīziju. Šajā darbā Jakovļevs izpētīja 2000 Cossus cossus eksemplārus no dažādām ģeogrāfiskām vietām no Āfrikas ziemeļrietumiem līdz Ķīnas austrumiem.

Pēc Jakovļeva veiktās vītolu urbēja apakštaksonu revīzijas ir atklāti daži jauni apakštaksoni, vairākiem piešķirts sugas statuss vai tie atzīti par Cossus cossus apakštaksonu sinonīmiem. Cossus cossus altensis ir kļuvis par Cossus cossus desertus pasugas sinonīmu; Cossus cossus afghanistana pasuga tagad ir sugas statusā Cossus afghanistana. Patlaban ir atzītas šādas pasugas:
 Cossus cossus cossus (Linnaeus, 1756) - tipu pasuga;
 Cossus cossus albescens Kitt, 1925
 Cossus cossus araraticus Teich, 1896
 Cossus cossus armeniaca Rothschild, 1912
 Cossus cossus chinensis Rothschild, 1912
 Cossus cossus desertus Daniel, 1969
 Cossus cossus dauricus Yakovlev, 2007
 Cossus cossus dersu Yakovlev, 2009
 Cossus cossus gueruenensis Friedel, 1977
 Cossus cossus kopetdaghi Yakovlev, 2009
 Cossus cossus kossai Wiltshire, 1957
 Cossus cossus lucifer Grum-Grshimailo, 1891
 Cossus cossus omrana Wiltshire, 1957
 Cossus cossus tianshanus Hua, Chou, Fang & Chen, 1990
 Cossus cossus uralicus Seitz, 1912

 Atsauces 

 Ārējās saites 
 BioLib.cz.
 lepiforum.de. Bestimmungshilfe für die in Europa nachgewiesenen Schmetterlingsarten
 Cossus Fabricius, 1794. nic.funet.fi

Kategorija:Urbēju dzimta