Burkholderia cepacia komplekss

{{BioTakso infokaste
| nosaukums = Burkholderia cepacia komplekss
| attēls = Burkholderia cepacia.jpg
| valsts =Bacteria
| valsts_lv =Baktērijas
| valsts_r =Baktērijas
| tips =Protobacteria
| tips_lv =Protobaktērijas
| klase = Beta Proteobacteria
| kārta = Burkholderiales
| dzimta = Burkholderiaceae
| ģints = Burkholderia
| suga = B. cepacia komplekss| binarais = Burkholderia cepacia complex
| binomial_authority = (Palleroni and Holmes 1981)  Yabuuchi et al. 1993
| type_species =
ATCC 25416 
CCUG 12691 and 13226  CFBP 2227  CIP 80.24  DSM 7288  HAMBI 1976  ICMP 5796  JCM 5964  LMG 1222  NBRC 14074  NCCB 76047  NCPPB 2993  NCTC 10743  NRRL B-14810
| sinonīmi = *Pseudomonas cepacia Burkholder 1950
Pseudomonas multivorans Stanier et al. 1966
Pseudomonas cepacia (ex Burkholder 1950) Palleroni and Holmes 1981
Pseudomonas kingii Jonsson 1970
| kategorijas = nē
}}Burkholderia cepacia komplekss (Bcc) jeb vienkārši Burkholderia cepacia ir grupa katalāzi producējošu, laktozi nefermentējošu gramnegatīvu baktēriju. To veido vismaz 20 ģenētiski atšķirīgas baktēriju sugas, kā B. cepacia, B. lata, B. vietnamiensis, B. multivorans, B. cenocepacia, B. dolosa, B. stabilis, B. amfibaria, B. pyrrocinia. Bcc ir potenciāls izmantošanai bioremediācijā. B. cepacia ir arī oportūnistisks cilvēka patogēns, kas visbiežāk izraisa pneimoniju slimniekiem ar cistiskās fibrozes vai kādas citas plaušu slimības izraisītu imūndeficītu. Hemoglobinopātijas slimnieki arī ir pakļauti riskam inficēties. Šī baktēriju suga izraisa saslimšanas arī jauniem sīpoliem un tabakas augiem.

Vēsture
B. cepacia atklāja Valters Burkholders (Walter Burkholder) 1949. gadā kā sīpolu mizas puves izraisītāju. Kā cilvēka patogēns pirmoreiz B. cepacia aprakstīta 20. gadsimta 50. gados. No cistiskās fibrozes pacientiem pirmoreiz tā tika izolēta 1977. gadā, kad vēl bija pazīstama kā Pseudomonas cepacia.Lararya-Cuasay LR, Lipstein M, Huang NN. Pseudomonas cepacia in the respiratory flora of patients with cystic fibrosis. Pediatr Res 1977 Ar B. cepacia infekcijas uzliesmojumiem 20. gadsimta 80. gados tika saistīti 35% cistiskās fibrozes pacientu nāves gadījumi.

Patogenitāte
Bcc sugas ir plaši izplatītas un tipiski atrodamas augsnē un ūdenī, kā arī var izdzīvot mitrās vidēs ilgus laika periodus. Tām ir relatīvi zema virulence. Virulences faktoru vidū ir adhēzija uz plastmasas virsmām (arī medicīnisko ierīču) un dažādu enzīmu, kā elastāzes un gelatināzes, produkcija.Torok E et al. Oxford Handbook of Infect. Dis and Microbiol, 2009 Ir tikusi novērota infekcijas izplatīšanās no cilvēka uz cilvēku, tādēļ daudzās slimnīcās un ārstēšanas iestādēs tie, kuri ir inficēti ar Bcc, tiek pakļauti izolācijai. Tas tiek veikts, lai samazinātu infekcijas izplatību, jo Bcc infekcija var novest pat pie straujas plaušu veiktspējas samazināšanās, kā rezultātā var iestāties nāve.

Diagnoze
Diagnozes uzstādīšanai tiek veikta no klīniskajiem paraugiem (asinīm vai krēpām) iegūto baktēriju kultivēšana. Tam izmanto Bcc baktēriju dabisko rezistenci pret dažādām izplatītām antibiotikām, kā aminoglikozīdiem un polimiksīnu B. Kultivēšana parasti tiek veikta uz Burkholderia cepacia agara  (BC agar) barotnes, kuras sastāvs nodrošina citu gramnegatīvo nūjiņu un grampozitīvo koku inhibīciju.

Iespējams izmantot arī OFPBL agara barotni, kas satur antibiotikas polimiksīnu un bacitracīnu. Tā kā šīs barotnes sastāvā ir laktoze, kuru Bcc nefermentē, to augšanas rezultātā pH indikators kļūst dzeltens. Tas palīdz atšķirt Bcc no citiem mikroorganismiem, kuri arī spēj augt uz OFPBL agara barotnes, piemēram, Candida sp., Proteus sp. un Pseudomonas fluorescens.

Ārstēšana
Ārstēšanas procesā visbiežāk izmanto vairākas antibiotikas. To vidū var būt ceftazidīms, doksiciklīns, piperacilīns, meropenēms, hloramfenikols un trimetoprims/sulfametoksazols (kotrimoksazols). Lai gan B. cepacia infekciju gadījumā par primārās izvēles antibiotiku tiek uzskatīts kotrimoksazols, gadījumos, kad to nevar pielietot hipersensitīvās reakcijas, nepanesības vai rezistences dēļ, kā alternatīvu var lietot ceftazidīmu, doksiciklīnu, piperacilīnu un meropenēmu.

Potenciāls bioremediācijā
Dažādu Bcc sastāvā esošu sugu celmiem piemīt noderīgas biotehnoloģiskās īpašības. Tie spēj degradēt plašu spektru ķīmisko vielu, piemēram, policikliskos aromātiskos ogļūdeņražus, benzolu, toluolu, dažādus krezolus. Šīs Bcc celmu īpašības norāda uz to potenciālu izmantošanai vides bioremediācijā no naftas produktiem un cita ķīmiskā piesārņojuma.
Tāpat arī dažādiem Bcc celmiem raksturīga pretsēņu iedarbība, kas būtu noderīgi izmantošanai lauksaimniecībā, lai cīnītos ar patogēno sēņu izplatību.

Kompleksa sastāvs
Bcc ietilpst vismaz 20 dažādas baktēriju sugas. Jaunākās - B. stagnalis un B. territorii - no tām aprakstītas 2013. gadā.
Bcc sastāvā esošās baktēriju sugas:
 B. stagnalis 
 B. territorii 
 B. pseudomultivorans 
 B. contaminans 
 B. lata 
 B. latens 
 B. diffusa 
 B. arboris 
 B. seminalis 
 B. metallica 
 B. cepacia 
 B. multivorans 
 B. cenocepacia 
 B. stabilis 
 B. vietnamiensis 
 B. dolosa 
 B. amfibaria 
 B. anthina 
 B. pyrrocinia 
 B. ubonensis

Atsauces

Kategorija:Medicīna
Kategorija:Mikrobioloģija