Iļja Mečņikovs

Iļja Mečņikovs (; dzimis , miris ) bija ukraiņu izcelsmes Krievijas Impērijas zoologs, pazīstams ar savu darbību imunoloģijā. 1882. gadā atklāja fagocitozi, radīja pirmo Krievijas mikrobiologu, imunologu un patologu skolu.

 Dzīvesgājums 
Dzimis 1845. gadā Panasivkas muižā pie Ivanivkas (tagad Kupjanskas rajonā Ukrainā) muižnieka Iļjas Mečņikova un viņa sievas Emīlijas, dzimušas Ņevahovičas, ģimenē. Viņa mātes tēvs Jehuda Leibs Ben Noahs (1776-1831) bija ebreju apgaismotājs no Podolijas. 
1864. gadā absolvēja zooloģijas studijas Harkivas Universitātē un papildinājās Gīsenes, Getingenes un Minhenes Universitātēs.   
1870. gadā viņu ievēlēja par Jaunkrievijas Universitātes docentu Odesā.

1887. gadā pēc Luija Pastēra uzaicinājuma pārcēlās uz dzīvi Parīzē, bija Pastēra dibinātā institūta direktora vietnieks.

1908. gadā kopā ar Paulu Ērlihu saņēma Nobela prēmiju fizioloģijā vai medicīnā. Pētīja arī novecošanas problēmas.

 Atsauces 

 Ārējās saites 

 Biogrāfija Nobela prēmijas mājaslapā 

Kategorija:Krievijas Impērijas zinātnieki
Kategorija:Nobela prēmijas laureāti fizioloģijā vai medicīnā
Kategorija:Harkivā dzimušie