Eiropas Padomes konvencija par vardarbības pret sievietēm un vardarbību ģimenē novēršanu un apkarošanu

Eiropas Padomes Konvencija par vardarbības pret sievietēm un vardarbību ģimenē novēršanu un apkarošanu, zināma arī kā Stambulas konvencija, ir Eiropas Padomes konvencija, deklarēta kā vērsta pret vardarbību pret sievietēm un vardarbību ģimenē.

Konvencijas mērķis ir vardarbības novēršana, upuru aizsardzība un "vainīgo nesodāmības izbeigšana".

 Parakstīšanas un ratificēšanas vēsture 
Stambulas konvenciju pieņēma 2011. gada 11. maija Eiropas Padomes (EP) sēdē. EP Ministru Komitejas lēmumā CM/De/Dec(2011) 1111 norādīts, ka Ministru Komiteja Konvenciju pieņēma un piekrita to atvērt parakstīšanai bez balsošanas. 2012. gada 12. martā to ratificēja Turcija, tai no 2013. līdz 2016. gadam sekoja vēl 20 valstis.
Konvencija stājās spēkā 2014. gada 1. augustā, kad to bija ratificējušas 10 valstis, tai skaitā 8 EP dalībvalstis. 2016. gada maijā to bija parakstījusi 41 valsts.

Latvijas vārdā to 2016. gada 18. maijā parakstīja labklājības ministrs Jānis Reirs, taču, lai konvencija stātos spēkā, tā bija jāratificē arī Saeimā.

Līdz 2019. gada 28. novembrim septiņas Eiropas Savienības dalībvalstis (Apvienotā Karaliste, Bulgārija, Čehija, Ungārija, Latvija, Lietuva, Slovākija) parakstīja, bet neratificēja konvenciju. 2020. gadā Satversmes tiesa pēc 21 Saeimas deputāta pieteikuma ierosināja lietu par trīs SK pantu atbilstību Satversmei. 2021. gada 4. jūnijā Satversmes tiesa publiskoja savu lēmumu, atzīstot, ka norma par īpašu pasākumu īstenošanu sieviešu aizsardzībai no vardarbības atbilst Satversmei. 2023. gada februārī Eiropas Parlaments pieņēma rezolūciju par konvencijas ratificēšanu.
2023. gada 30. novembrī Latvijas Saeima ratificēja konvenciju.

 Lēmumi par ratifikācijas atsaukšanu 
2021. gadā Turcija pieņēma lēmumu par Stambulas konvencijas ratifikācijas atsaukšanu.

2025. gada 30. oktobrī arī Latvijas 14. Saeimas 56 deputāti no "Apvienotā saraksta", Nacionālās apvienības, "Latvija pirmajā vietā", "Stabilitātei!" un Zaļo un Zemnieku savienības frakcijām nobalsoja par Stambulas konvencijas denonsēšanu. 3. novembrī Latvijas Valsts prezidents Edgars Rinkēvičs pieprasīja likuma "Par izstāšanos no Eiropas Padomes Konvencijas par vardarbības pret sievietēm un vardarbības ģimenē novēršanu un apkarošanu" otrreizēju caurlūkošanu, kā arī aicināja šī jautājuma izlemšanu nodot nākamajai Saeimai. Par atbalstu Valsts prezidenta lēmumam nobalsoja 53 Saeimas deputāti no "Apvienotā saraksta", "Progresīvo", "Jaunās Vienotības" un Nacionālās apvienības frakcijām.Stambulas konvencijas denonsēšanas lēmumu atstāj nākamās Saeimas ziņā lsm.lv 2025. gada 5. novembrī

 Struktūra 
Konvencijas ievadā uzsvērti tās mērķi, principi un pamatvērtības, īpaši akcentējot dzimumu līdztiesības nozīmi un sieviešu tiesību aizsardzību. Dokumentā atsaucas uz starptautiskajiem cilvēktiesību instrumentiem, tostarp Eiropas Cilvēktiesību konvenciju, Eiropas sociālo hartu, ANO līgumiem un Romas statūtu.

I nodaļa ietver vispārīgus noteikumus, kuros definēta terminoloģija, piemēram, “vardarbība pret sievietēm”, “dzimums” un “dzimumu balstīta vardarbība”. Tajā arī noteikta konvencijas darbības joma un pamatprincipi. II nodaļa paredz integrētu valsts politiku un datu vākšanas mehānismus, uzsverot nepieciešamību izstrādāt koordinētus pasākumus vardarbības novēršanai, kā arī regulāri vākt, analizēt un publicēt statistiku un veicināt zinātniskos pētījumus.

III nodaļa ir veltīta vardarbības novēršanai. Tajā paredzēta sabiedrības izglītošana un informēšana, profesionāļu apmācība, kas strādā ar sievietēm un bērniem, kā arī dzimumu līdztiesības un stereotipu mazināšanas pasākumi. IV nodaļā noteikti aizsardzības un atbalsta mehānismi: patvēruma vietu, diennakts palīdzības tālruņu un juridiskās palīdzības pieejamība, kā arī īpaša uzmanība bērniem, kas ir vardarbības upuri vai liecinieki. Tāpat paredzēts speciālistu pienākums ziņot par iespējamiem gadījumiem.

V nodaļa nosaka materiāltiesību noteikumus un paredz kriminalizēt dažādas vardarbības formas, tostarp fizisku un seksuālu vardarbību, izvarošanu, piespiedu laulību, vajāšanu, sieviešu dzimumorgānu kropļošanu, piespiedu abortu un sterilizāciju. Tā arī ietver noteikumus par kompensācijas un aizsardzības mehānismiem cietušajiem. VI nodaļā noteikti policijas un tiesu iestāžu pienākumi, efektīvi un ātri izmeklēšanas mehānismi, kā arī upuru tiesību prioritāte pār apsūdzēto interesēm.

VII nodaļa paredz īpašus noteikumus migrācijas un patvēruma jomā, nodrošinot, ka sievietes netiek izraidītas uz valstīm, kur viņām draud vardarbība, un nosakot normas par patvēruma meklētāju un bēgļu tiesībām. VIII nodaļā regulēta starptautiskā sadarbība, kas ietver informācijas apmaiņu un koordinētus pasākumus vardarbības un cilvēku tirdzniecības apkarošanā.

IX nodaļa apraksta uzraudzības mehānismu, kurā galveno lomu spēlē neatkarīga ekspertu grupa GREVIO, kas seko līdzi konvencijas īstenošanai, un Konsultatīvā padome, kurā pārstāvētas dalībvalstis. X nodaļa ietver noslēguma noteikumus parakstīšanas, ratifikācijas un stāšanās spēkā procedūrām, kā arī paredz konvencijas denonsēšanas kārtību.

 Iebildumi 
Iebildumi pret konvencijas ratificēšanu Latvijā tika pamatoti ar to, ka gandrīz visi uz sievietēm attiecošies konvencijas punkti jau tāpat esot iekļauti Latvijas likumdošanā, bet kopā ar šiem punktiem konvencijas latviešu valodas tulkojumā iekļauts arī apgalvojums, ka cilvēka dzimums ( — 'dzimte') ir nevis bioloģiski noteikts, bet gan katra brīva izvēle. Latviešu tulkojumos ir arī citas atšķirības no oriģināla, bet Satversmes tiesa lēmusi, vadoties no latviešu versijas. Tas varot radīt juridiskas sekas, kad nepareizs tulkojums kļūst par tiesību normu. Turklāt abos tekstos ir norādīts, ka sociālais dzimums ir tāpat aizstāvams no diskriminācijas kā bioloģiskais dzimums. Šāds princips konvencijas pretiniekiem nav pieņemams. Tiek arī norādīts, ka dažu Ziemeļvalstu statistika liecina par reģistrēto vardarbības gadījumu pret sievietēm krasu pieaugumu, neraugoties uz konvencijas ratificēšanu tajās.

 Konvencijas tulkojums latviešu valodā 
2018. gadā Latvijas Zinātņu akadēmijas Humanitāro un sociālo zinātņu nodaļas rīkotajā ekspertu konsīlijā norādīja uz vairākām atšķirībām konvencijas angļu un latviešu valodas formulējumos. Latvijas Universitātes profesors Igors Šuvajevs pauda uzskatu, ka konvencijas nosaukuma tulkojums ir neprecīzs, jo tā ir par vardarbības novēršanu un nepieļaušanu, nevis apkarošanu, kā arī ieteica jēdzienu victim labāk tulkot kā "cietušais", nevis "upuris". 

2019. gadā Valsts Valodas centrs (VVC) veica konvencijas tulkojumu latviešu valodā, ko 2023. gadā pēc Latvijas Republikas Labklājības ministrijas lūguma tas pārskatīja un precizēja atbilstoši ministrijas iesniegtajiem komentāriem. Citstarp, "regulāri un selektīvi ievākt grupētus statistikas datus" mainīts uz "regulāri ievākt atbilstošus un grupētus statistikas datus", "esamība" aizvietots ar "esība", due diligence vairs tulkots nevis kā "pienācīga rūpība", bet gan "rūpības pienākums", "apmācīt" — ar "speciālistu sagatavošana" vai "sagatavot", kā arī "konvencija" rakstīta ar mazo, nevis lielo sākumburtu. Precizēti arī juridiski formulējumi, 1. panta e) punktā uzsverot vienotas pieejas nozīmi efektīvai sadarbībai, 46. panta f) punktu papildinot, lai skaidri norādītu vardarbības veidu, un 48. panta 1. daļu precizējot, ka alternatīvi strīdu izšķiršanas procesi nav obligāti. Ministrija pauda, ka veiktās izmaiņas "ir absolūti tikai tehniski precizējumi", lai konvencijas tulkojumā lietoto terminoloģiju saskaņotu ar Latvijas Zinātņu akadēmijas Terminoloģijas komisijas lēmumiem, un "nekādā veidā neietekmē konvencijas kopējā tulkojuma saturu".

2025. gadā Latvijas Republikas tiesībsardze Karina Palkova norādīja, ka konvencijas tekstā nav precīzi iztulkots termins "sociālais dzimums". Viņa uzsvēra, ka angļu valodā šis jēdziens tiek lietots citādi, tādēļ plāno lūgt precizēt definīciju un nodrošināt atbilstošāku tulkojumu. Arī Latvijas Universitātes asociētā profesore Marita Zitmane uzskata, ka tulkojums "sociālais dzimums" ir kļūdains, "jo sociālais dzimums neietver visu "gender" būtību – tajā ir tikai sociālais aspekts, ignorējot kultūras un simbolisko nozīmi – daļas, kas arī veido cilvēka identitāti.", tāpēc iesaka angļu vārdu gender tulkot kā "dzimte". Tomēr Latvijas Universitātes profesore Ausma Cimdiņa apšauba vārda "dzimte" piemērotību kā konvencijā lietotā gender tulkojumu. Viņa norāda, ka "mēģinājums tulkot jēdzienu gender burtiski, pēc analoģijas ar gramatisko dzimti novērots vienīgi Latvijā", bet "citās Eiropas valodās gender tulkots pēc analoģijas ar jēdzienu «dzimums» vai "dzimumdiference", vai arī, piemēram, slāvu valodās, pārņemts netulkojot."

 Reakcija uz konvencijas denonsēšanu 

 Reakcija uz Polijas iespējamo izstāšanos no konvencijas 

Kad 2020. gadā Polija paziņoja par nodomu izstāties no Stambulas konvencijas, tā saņēma asu starptautisko nosodījumu. Eiropas Padomes ģenerālsekretāre Marija Pejčinoviča Buriča nosauca Polijas nodomu par "trauksmi ceļošu" un paziņoja: "Izstāšanās no Stambulas konvencijas būtu ļoti nožēlojama un nozīmīgs solis atpakaļ sieviešu aizsardzībā pret vardarbību Eiropā". Francija tieši brīdināja, ka Polijai "nāksies rēķināties ar iespējamām finansiālām sekām", ja tā izstājas no konvencijas. Šis drauds bija saistīts ar ES atveseļošanās fonda līdzekļiem un citu ES finansējumu, norādot uz iespējamu ekonomisko spiedienu. Eiropas Parlaments stingri nosodīja dalībvalstu mēģinājumus atkāpties no konvencijas, ar EP deputātiem dēvējot Polijas plānus par "kaunpilniem" un "skandaloziem", Parlamenta deputāti uzsvēra, ka "vardarbība nav tradicionāla vērtība".

ES institūcijas norādīja, ka konvencijas pamešana varētu ietekmēt dalībvalstu piekļuvi ES finansējumam. Polijas precedents radīja bažas par to, kā līdzīgi lēmumi varētu ietekmēt citas dalībvalstis, kas apšauba konvencijas noteikumus.

 Reakcija uz Latvijas iespējamo izstāšanos no konvencijas (2025) 
Pēc Latvijas Saeimas 2025. gada 30. oktobra lēmuma par izstāšanos no konvencijas, 15 valstu diplomāti, tostarp Vācijas, Francijas un Lielbritānijas pārstāvji, izteica bažas par Latvijas lēmumu. Starptautiskie mediji norādīja uz "nopietn​ām sekām sieviešu aizsardzībai".

Organizācija Amnesty International nosaucu lēmumu par "briesmīgu un bīstamu", brīdinot, ka tas "iedvesmo cilvēktiesību pretiniekus visā Eiropā un Centrālāzijā". Organizācija uzsvēra, ka šāds lēmums "atbalsta autoritāru valdību centienus, kas attālinās no tiesiskuma un demokrātiskām vērtībām".

29. oktobrī ap 5000 cilvēku pie Saeimas nama un 6. novembrī vismaz 10 000 cilvēku Doma laukumā, kā arī simtiem cilvēku citās vietās Latvijā un ārzemēs, piedalījās protestos pret Latvijas izstāšanos no konvencijas. Savukārt platformā "ManaBalss.lv" aicinājumu Valsts prezidentam neparakstīt likumu par izstāšanos no Stambulas konvencijas, parakstīja rekordliels cilvēku skaits, sasniedzot vairāk nekā 68 tūkstošus parakstu.

 Latvijas Valsts prezidenta reakcija 
Latvijas Valsts prezidents Edgars Rinkēvičs savā vēstulē Saeimas priekšsēdētājai Daigai Mieriņai paziņoja, ka Latvijas rīcība ir nebijis precedents Eiropas tiesību telpā, kas tālu pārsniedz Latvijas iekšpolitiskos tiesībpolitikas jautājumus un var apdraudēt kopīgo Eiropas tiesiskuma arhitektūru. Tāpat jāņem vērā, ka Latvija būtu pirmā Eiropas Savienības dalībvalsts, kas izstātos no starptautiska cilvēktiesību līguma.Valsts prezidenta vēstule Saeimai, nododot lēmumu par Stambulas konvencijas denonsēšanu otrreizējai caurlūkošanai

 Atsauces 

 Ārējās saites 
 Konvencijas oficiālā vietne
 Konvencijas teksts 
 Paraksti un ratifikācijas

Kategorija:Starptautiskie līgumi
Kategorija:Eiropas Padome
Kategorija:Sieviešu tiesības