Konstantīns Mateuss

Konstantīns Mateuss (1895—1941) bija latviešu strēlnieku virsnieks, Latvijas bruņoto spēku pulkvedis (1936), Lāčplēša Kara ordeņa kavalieris. Latvijas Kara skolas priekšnieks (1939—1940). Pēc Latvijas okupācijas apcietināts un nošauts.

 Dzīvesgājums 
Dzimis 1895. gada 24. aprīlī Pleskavā lielgruntnieka ģimenē. 1914. gadā beidza Jaroslavļas hidrotehnisko skolu un Pirmā pasaules kara sākumā iesaukts Krievijas Impērijas armijā. 1916. gadā beidza Alekseja karaskolu Maskavā. Dienēja 1. Daugavgrīvas latviešu strēlnieku pulkā, piedalījās Ziemassvētku un janvāra kaujās, arī 1917. gada augusta cīņās pie Olaines. Oktobra revolūcijas laikā 1917. gada oktobrī pulku atstāja un decembrī veselības stāvokļa dēļ atvaļināts. 1918. gadā iestājās Borisa Savinkova "Dzimtenes un brīvības aizsardzības savienībā". Pēc Jaroslavas sacelšanās cīņām arestēts, augustā izbēga un atgriezās Latvijā.

Latvijas brīvības cīņu sākumā 1918. gada 25. novembrī iestājās Latvijas armijā, kopā ar Cēsu rotu piedalījies kaujās pret lieliniekiem Kurzemē. Izcēlies ar varonību 1919. gada 3. martā uzbrukumā Skrundas Jaunmuižai, par ko vēlāk apbalvots ar Lāčplēša Kara ordeni. 1919. gadā 9. martā  iecelts par Saldus pilsētas komandantu, saformējis Saldus brīvprātīgo rotu un jātnieku eskadronu. Pēc Cēsu kaujām un Strazdumuižas pamiera 1919. gada augustā iedalīts 9. Rēzeknes kājnieku pulkā, paaugstināts par kapteini. Bermontiādes laikā 9. Rēzeknes kājnieku pulka rindās piedalījās kaujās pret bermontiešiem Pārdaugavā un Jūrmalā. Iecelts par Jelgavas pilsētas komandantu, vēlāk par Daugavgrīvas mācību bataljona komandieri. 1920. gadā ieskaitīts Latgales partizānu pulkā, piedalījās Latgales atbrīvošanā.

Pēc Brīvības cīņām dienēja  7. Siguldas kājnieku pulkā, bija Vecgulbenes robežsardzes garnizona priekšnieks. 1924. gadā paaugstināts par pulkvedi-leitnantu. 1925. gadā pārcelts uz 3. Jelgavas kājnieku pulku, bija bataljona komandieris, vēlāk saimniecības daļas priekšnieks. 1936. gada 1. oktobrī paaugstināts par pulkvedi. 
1939. gada 1. septembrī iecelts par Latvijas Kara skolas priekšnieku. Pēc Latvijas okupācijas turpināja darboties savā amatā Sarkanās armijas 24. teritoriālajā korpusā līdz 1940. gada decembrim.

1941. gada 21. janvārī apcietināts un pēc pratināšanām 1941. gada 12. aprīlī Baltijas Sevišķā kara apgabala kara tribunāls viņam piesprieda nāvessodu. Nošauts Rīgā 1941. gada 20. jūnijā, līķis nav atrasts.

 Apbalvojumi 
 Sv. Annas ordenis IV šķ. par kaujām Pirmā pasaules kara laikā
 Lāčplēša Kara ordenis, III šķira par kaujām pie Skrundas pagasta Gravenieku un Spales mājām 1919. gada 3. martā 
 Triju Zvaigžņu ordenis, 4. šķira Nr. 846 (1929)
 Triju Zvaigžņu ordenis, 3. šķira Nr. 1161 (1938)
 Viestura ordenis

 Atsauces 

 Literatūra  
 Latvijas armijas augstākie virsnieki, 1918-1940: biogrāfiska vārdnīca. (Sast. Ē. Jēkabsons, V. Ščerbinskis); Latvijas Valsts vēstures arhīvs. Rīga: 1998. – 322. lpp.

 Ārējās saites 

Kategorija:Pleskavas apgabalā dzimušie
Kategorija:Latviešu strēlnieku virsnieki
Kategorija:Dzimtenes un brīvības aizsardzības savienības biedri
Kategorija:Krievijas pilsoņu kara dalībnieki
Kategorija:Latvijas Bruņoto spēku virsnieki
Kategorija:Padomju represijās nogalinātie
Kategorija:Lāčplēša Kara ordeņa kavalieri
Kategorija:Triju Zvaigžņu ordeņa virsnieki
Kategorija:Triju Zvaigžņu ordeņa komandieri