Marksisms-ļeņinisms

Marksisms-ļeņinisms postulē, ka sabiedrības attīstību nosaka materiālie apstākļi un šķiru cīņa. Atšķirībā no klasiskā marksisma, ļeņinisms piešķir īpašu nozīmi revolucionārās partijas lomai — proletariāta diktatūras nodrošināšanai un pārejai uz bezšķiru sabiedrību. Saskaņā ar šo doktrīnu, revolucionārā avangarda partija (parasti komunistiskā partija) vada valsti strādnieku vārdā, īstenojot centralizētu plānošanu un kolektivizāciju ekonomikas pārvaldībā.

Marksisti-ļeņinisti parasti iestājas par šādām idejām:

 Vienpartijas sistēma kā līdzeklis revolucionārās vienotības un sociālās stabilitātes nodrošināšanai.
 Valsts īpašums uz ražošanas līdzekļiem un plānveida ekonomika, kas balstīta uz sabiedrības vajadzībām, nevis peļņu.
 Internacionālisms, solidaritāte starp strādniekiem visā pasaulē un pretestība imperiālismam.
 Aktīva cīņa pret kapitālismu un tā institūcijām kā šķiru apspiešanas instrumentiem.

Marksisms-ļeņinisms ir bijis oficiālā ideoloģija vairākām valstīm:

 Padomju Savienības komunistiskā partija
 Austrumu bloka valstis (piemēram, Polija, VDR, Čehoslovākija, Ungārija)
 Kubas Komunistiskā partija
 Vjetnamas Komunistiskā partija
 Ķīnas Komunistiskā partija (līdz tās modernizācijai, kad ideoloģija tika pielāgota, radot "sociālismu ar ķīniešu specifiku")
 Laosas Tautas revolucionārā partija

Pēc Padomju Savienības sabrukuma 1991. gadā marksisms-ļeņinisms zaudēja savu vadošo lomu daudzās valstīs, taču tas joprojām pastāv kā teorētiska un politiska tradīcija dažādās komunistiskajās partijās visā pasaulē. Mūsdienās marksisma-ļeņinisma piekritēji nereti debatē par ideoloģijas reformu, adaptāciju

 Skatīt arī 
 Marksisms
 Ļeņinisms
 Komunisms
 Ķīnas sociālisms

 Ārējās saites 

Kategorija:Kreisa politika
Kategorija:Sociālisms
Kategorija:Marksisms
Kategorija:Komunisms