Do mažors

Do mažors ir mažora tonalitāte, kas balstās uz do un ietver notis do, re, mi, fa, sol, la un si. Do mažorā pie nots atslēgas nav neviena bemola vai diēza. Do mažors ir viena no visbiežāk izmantotākajām tonalitātēm rietumu mūzikā. Do mažoram atbilst visi baltie klavieru taustiņi.

Do mažora paralēlais minors ir la minors, bet vienvārda minors – do minors.

 Vienkāršība 
Do mažors tiek uzskatīts par visvienkāršāko tonalitāti, jo pie nots atslēgas nav neviena bemola vai diēza, tādēļ arī klavierspēles apguvi nereti sāk ar do mažora tonalitātes akordiem un akordu arpeggio.  Tomēr, pretēji ierastajam uzskatam, poļu-franču komponists Frideriks Šopēns saviem skolēniem mācīja, ka do mažors ir vissarežģītāk izpildāmā tonalitāte, jo spēlējot pirkstu novietojums nav dabisks. Balstoties uz Šopēna uzskatiem, si mažors ir visvienkāršākā tonalitāte.

 Kompozīcijas do mažorā 
250px|thumb|Augšupejoša do mažora gamma
Divdesmit no Jozefa Haidna 104 simfonijām ir sarakstītas do mažorā, padarot to par mākslinieka daiļradē otro visbiežāk izmantoto tonalitāti pēc re mažora. Pirms vārstu trompetes izgudrošanas Haidns trompetes un timpānus izmantoja tikai do mažora kompozīcijās. Lielākā daļa no Haidna simfonijām do mažorā ir ar svētku noskaņojumu.H. C. Robbins Landon, The Symphonies of Joseph Haydn.

Daudzi mūziķi norāda, ka katra tonalitāte rada īpašas sajūtas. Dziesmu autors Bobs Dilans apgalvoja, ka do mažors raksturo spēku un nožēlu. Franču komponists Žans Filips Ramo uzskata do mažoru par laimīgas mūzikas tonalitāti, bet Ektors Berliozs 1856. gadā to raksturoja kā nopietnu, bet blāvu. Ralfs Vons-Viljamss, iespaidojoties no Sibēliusa 7. simfonijas, atzīmēja, ka tikai Sibēliuss spēj "likt do mažoram izklausīties svaigi".Philip Coad, "Sibelius" in A Guide to the Symphony edited by Robert Layton.

 Labi zināmas kompozīcijas do mažorā 
 Johans Sebastiāns Bahs
 Toccata, Adagio and Fugue in C major, BWV 564
 Cello Suite No. 3, BWV 1009
 Ludvigs van Bēthovens
 Symphony No. 1, Op. 21
 Piano Sonata No. 21, Op. 53 ("Valšteina")
 Mass in C major, Op. 86 
 Frideriks Šopēns 
 Etude Op.10 No.1 ("Ūdenskritrums")
 Mazurka Op.67 No.3
 Žoržs Bizē
 Symphony in C
 Fēlikss Mendelszons
 "Kāzu maršs" no A Midsummer Night's Dream
 Volfgangs Amadejs Mocarts
 Concerto for flute and harp, K. 299/297c
 Piano Concerto No. 21, K. 467
 Piano Concerto No. 25, K. 503
 Piano Sonata No. 16, K. 545
 String Quartet No. 19, K. 465 ("Disonanse")
 Symphony No. 36, K. 425 ("Linzs")
 Symphony No. 41, K. 551
 Moriss Ravēls
 Boléro
 Francis Šūberts
 Wanderer Fantasy, Op. 15 D. 760
 Symphony No. 9, D. 944
 String Quintet in C major, D. 956
 Roberts Šūmanis
 Toccata in, Op. 7
 Fantasie in C, Op. 17
 Arabeske in C, Op. 18
 Symphony No. 2, Op. 61

 Atsauces 

 Ārējās saites 

Kategorija:Mūzikas teorija