Sergejs Goļicins

Sergejs Goļicins (; dzimis , miris ) bija Katrīnas II laika Krievijas infantērijas ģenerālis. No 1801. līdz 1803. gadam bija Baltijas ģenerālgubernators.

 Dzīvesgājums 
Dzimis 1749. gadā kņaza Fjodora Goļicina ģimenē. Mācījies Otrajā kadetu korpusā Sanktpēterburgā. Piedalījies krievu—turku karā (1768—1774) un krievu—turku karā (1787—1792). Koscjuško sacelšanās (1794) laikā komandēja krievu karaspēku Kurzemes hercogistē pret Tomaša Vavžecka komandētajiem spēkiem.

1798. gadā ķeizars Pāvils I Goļicinu atcēla no dienesta. Goļicins kopā ar savu sekretāru un bērnu skolotāju Ivanu Krilovu apmetās dzimtas īpašumā Zubrilovkā (tagad Penzas apgabalā). Kad 1801. gadā par ķeizaru kļuva Aleksandrs I, tika iecelts par Baltijas ģenerālgubernatoru. 1810. gadā tika iecelts par Krievijas Impērijas Valsts padomes locekli.

Sergeja Goļicina kancelejā Rīgā strādāja krievu rakstnieks Ivans Krilovs. Goļicina administrācijas laikā notika Kauguru nemieri.
Miris 1810. gadā pēc Piektās koalīcijas kara Ternopiļā, Ukrainā.

Ārējās saites

Par Sergeju Goļicinu portālā "Latvijas krievi" 

Kategorija:Krievijas cilvēki
Kategorija:Vidzemes gubernatori
Kategorija:Jura ordeņa kavalieri