Origens

Origens (, Ōrigénēs) jeb Origens Adamantijs (, Ōrigénēs Adamántios; 184/185–253/254),The New Catholic Encyclopedia (Detroit: Gale, 2003).  bija agrīns kristiešu teologs un ražīgs rakstītājs. Askēts un Baznīcas tēvs. Origens grieķu valodā komentēja un apcerēja svētos rakstus. Viņa darbi mūsdienās reizēm vērtēti kā tekstuālais kriticisms, ekseģēze, hermeneitika, filozofija vai arī sludināšana.

Vulgātas autors Hieronims nosaucis Origenu par "lielāko baznīcas vadītāju pēc apustuļiem," bet vairāki Origena viedokļi tika apstrīdēti, un Katoļu baznīca viņu neiecēla svēto kārtā, jo viņa darbi nesakrita ar apustuļu, īpaši Pāvila un Jāņa, mācību. Viņa mācības par reinkarnācijai līdzīgu dvēseles eksistenci pirms ieņemšanas "līdz viss būs atjaunots" (Apustuļu darbi 3:21; apokatastasis), reprinted in  un par ariānismam līdzīgu Dieva Dēla pakārtošanu Dievam Tēvam bija īpaši strīdīgas.

Etimoloģija
Origena grieķu vārds Ōrigénēs () nozīmējot "Hora bērns" (no , "Hors" un , "dzimis"). Viņa iesauka (cognomen) Adamantios () esot no grieķu adámas (), ar nozīmi "nelokāms".

Dzīve

Jaunība
Origens piedzima Aleksandrijā kristīgā ģimenē. Viņa tēvs Leonīds Origenam nodrošināja hellēnismam raksturīgo izglītību. 202. gadā tēvu nogalināja kristīgo vajāšanā Septimija Severa valdīšanas laikā. Cēzarejas Eisebijs rakstījis, ka arī Origens vēlējies mocekļa nāvi, bet māte atturējusi, noslēpjot Origena drēbes. Pēc Leonīda nāves par Origenu rūpējās kāda dižciltīga un bagāta sieviete.Biogrāfija 

Cēzarejas Eisebijs stāstījis, ka 203. gadā Origens atjaunojis ticības mācības skolu Aleksandrijā, kur Aleksandrijas Klēments mācījis pirms Romas imperatora Severa vajāšanas.Eusebius, Church History, VI.6. See Eusebius - Church History (Book VI). Origens esot atbalstījis vajātos kristiešus, līdz bīskaps, vēlāk koptu pāvests Aleksandrijas Dēmētrijs, Origenam norādījis nodarboties tikai ar doktrīnu.

Askētisms un ceļojumi
Origens esot pārdevis savu bibliotēku un dzīvojis askētiski.Eusebius, Historia Ecclesiastica, VI.3.9 Cēzarejas Eisebijs stāstījis, ka, svēto rakstu iedvesmots,Mateja evaņģēlija 19:12|9: Ir einuhi, kas tādi piedzimuši no mātes miesām. Ir citi, kurus par tādiem padarījuši cilvēki; un ir tādi, kas paši sevi lēmuši bezlaulībai Debesu valstības dēļ. Kas to spēj saprast, lai saprot. Origens sevi kastrējis.Eusebius, Historia Ecclesiastica VI.8 Sholastiķis Pjērs Abelārs un citi viduslaiku teologi, kā arī mūsdienu vēsturnieki rakstījuši par šo notikumu.Edward Gibbon, The History of the Decline and Fall of the Roman Empire, Chapter XV, footnote 97. The 1903 Catholic Encyclopedia does not report this.Henry Chadwick, The Penguin History of the Church: The Early Church, (New York: Penguin Books, 1993) 108-109.<ref>William Placher A History of Christian Theology: An Introduction, (Philadelphia: Westminster Press, 1983), p62.</ref>
Imperatora Karakallas valdīšanas laikā Origens viesojies Romā, bet neizglītotais pāvests Zefirīns sagādājis vilšanos, un Origens atgriezies Aleksandrijā un kopā ar bīskapu Hēraklu turpinājis mācīt katehētus.Aleksandrijas bīskaps Heraklass  Ap 214. gadu Origens esot ceļojis uz "Arābiju" un Petru. Kad 215. gadā Aleksandrijā bija nemieri un imperators Karakalla atriebās, izraidot "ārzemniekus", Origens kopā ar Ambroziju pārcēlās uz Cēzareju. Neordinētais Origens sludināja un skaidroja svētos rakstus Jeruzalemes Aleksandra un Cēzarejas Teoktista bīskapu uzdevumā. Ambrozijs esot nodrošinājis Origenu ar vismaz septiņiem manuskriptu pierakstītājiem.

Strīds ar Aleksandrijas Dēmētriju
Aleksandrijas bīskaps Dēmētrijs apstrīdēja Origena ordināciju citā diecēzē (Palestīnas Caesarea Maritima),Eusebius, Church History, VII14. See Eusebius - Church History (Book VI). un vairākas nesaskaņas piespieda Origenu pārcelties uz Palestīnu. Ap 230. gadu Origens esot "liktenīgi" kādā uzdevumā nosūtīts uz Grieķiju un aizkaitinājis Dēmētriju. Dēmētrijam nepatika sludināšana bez ordinācijas. (Dēmētrijs esot bijis pirmais, kurš Ēģiptē ieviesa bīskapa tiesības ordinēt.) Metropolīts esot sasaucis kopienas vecākos un panācis Origena izraidīšanu no Aleksandrijas. Origens 231. gadā apmetās Palestīnas Cēzarejā pie drauga un bīskapa Teoktista.Eusebius, Historia Ecclesiastica VI.26 Pēc Dēmētrija nāves bīskaps (koptu pāvests) Hērakls pārņēma Origena skolas vadību, un pa to laiku Cēzarejā Origens sarakstīja vairākus traktātus.Ronald E Heine, 'The Alexandrians', in Frances Young et al, eds, The Cambridge History of Early Christian Literature, (2010), p. 122 Trīs gadus vēlāk imperatora Maksimīna Trāķieša (235–238) vajāšanas dēļ viņš patvērās pie Kapadokijas bīskapa Firmiliana. Pēc Maksimīna nāves Origens atgriezās Palestīnā un strīdos ar pāvestu Fabiānu un vairākiem bīskpapiem aizstāvējis savu "ķecerību".

Imperatora Decija vajāšana un Origena nāve
Ap 250. gadu Romas imperators Decijs, ticēdams, ka pandēmiju izraisījusi kristiešu burvestība un nevēlēšanās pieņemt imperatora dievišķumu, uzsāka kristiešu vajāšanu, kurā Origens esot cietis.Shelley, Bruce L. (1995). Church History in Plain Language, 2nd ed. Dallas: Word Publishing. p. 86. Eisebijs aprakstījisTimothy David Barnes, Constantine and Eusebius, page 351, footnote 96 (Cambridge, Mass.; London: Harvard University Press, 1981)  Origena spīdzināšanu. Trīs gadus vēlāk Origens esot nomiris no ievainojumiem.Shelley, p. 86. Svētais Hieronims atstāstījis leģendu, ka Origens nomiris 69 gadu vecumā un apbedīts Tirē.

Darbi
Pieņemts, ka Origens bija agrīnās baznīcas dižākais "tekstuālais kritiķis", atbildīgs par vērienīgo "seškārtīgo" Hexapla Veco Derību sešu versiju (valodu) salīdzinājumu. Origens vārdu pa vārdam salīdzināja grieķu Septuagintu ar "oriģinālo" senebreju versiju un citiem grieķu tulkojumiem.Trigg, Joseoph W. - Origen - The Early Church Fathers - 1998, Routledge, London and New York, page 16. Retrieved 2 September 2015. Spriests, ka Origena raksti, apkopojumi un ceļojumi plaši ietekmēja Jaunās Derības pielietojumu praktiski visās trešā gadsimta kristīgās baznīcās.C.G. Bateman, Origen’s Role in the Formation of the New Testament Canon, 2010. archive Origena traktāts De principiis  (Principi) esot viens no pirmajiem filozofiskiem apcerējumiem par kristīgo dogmu.

 Ekseģēze un filozofija
Svētais Epifanijs esot saskaitījis 6000 Origena darbus un iedevis sarakstu Eisebijam, bet saraksts pazudis.Haer., lxiv.63Ecclesiastical History, VI., xxxii. 3; Eng. transl., NPNF, 2 ser., i. 277Epist. ad Paulam, NPNF, vi. 46 Pilnīgs Hexapla teksts arī pazudis, bet fragmenti esot atrasti Milānā un spriests, ka saglabājušies grieķu valodā vai latīņu tulkojumos no 205 līdz 279 Origena sprediķi.Ronald E Heine, 'The Alexandrians', in Frances Young et al, eds, The Cambridge History of Early Christian Literature, (2010), p124.Ronald E Heine, 'The Alexandrians', in Frances Young et al, eds, The Cambridge History of Early Christian Literature, (2010), p124.Ronald E Heine, 'The Alexandrians', in Frances Young et al, eds, The Cambridge History of Early Christian Literature, (2010), p125Joel C. Elowsky (editor), John 1-10. Ancient Christian Commentary on Scripture: New Testament, Voliume 4a., page xix, (InterVarsity Press Academic, 2007).  Origena traktāts De principiis plaši pētīts kopš 4. gadsimta.Ronald E Heine, 'The Alexandrians', in Frances Young et al, eds, The Cambridge History of Early Christian Literature(2010).p125 Ap 248. gadu Origens uzrakstīja traktātu "Pret Kelsu" (grieķu: Κατὰ Κέλσου; latīņu: Contra Celsum), jo Kelss apgalvojis, ka Jēzus ar saviem "brīnumiem" bijis burvis.See: E. R. Dodds, The Greeks and the Irrational.Ronald E Heine, 'The Alexandrians', in Frances Young et al, eds, The Cambridge History of Early Christian Literature, (2010), p127 Eisebijam esot bijušas apmēram simts Origena rakstītās "vēstules", bet tikai trīs saglabājušās.Historia ecclesiastica, VI, xxxvi.3; Eng. transl. NPNF, 2 ser. i.278-279.PG 17, 624-6; Ronald E Heine, 'The Alexandrians', in Frances Young et al, eds, The Cambridge History of Early Christian Literature, (2010), p126

Pieņemts, ka Origens pamatā bijis platonists ar dažām stoiķu filozofijas idejām. Origena kosmoloģija bija sarežģīta un strīdīga un iekļāva apgalvojumu par dvēseles eksistenci pirms ieņemšanas. Apgalvodams, ka dievišķais Logoss "runā" svētajos rakstos, Origens apstrīdēja vairāku gnostiķu viedokli, ka Vecā Derība ir mazvērtīga. Ekseģēzē Origens esot centies atklāt svēto rakstu "būtību" tulkojot īpašvārdus un "hermeneitiski" atklāt rakstos "dziļāku" vēsturisku nozīmi. Origena izpratnē Dievs Tēvs bijis "apofātisks" jeb noliedošs un platonisks un strīdos piesaukts, lai argumentēt pret gnostiķiem par logosa pakārtojumu Dievam.T. E. Pollard, Johannine Christology and the Early Church, page 95 (Society for New Testament Studies Monograph Series 13, Cambridge University Press, 1970). Kelly, Joseph F., The Origins of Christmas, Liturgical Press, 2004, p. 67-69. Origena platoniskā eskatoloģija noliedza "vienkāršu"The New Schaff-Herzog Encyclopedia of Religious Knowledge, Vol.8, p. 273The Anchor Bible Dictionary (1997) article "Chiliasm", The Labyrinth of the World and the Paradise of the Heart (Johann Amos Comenius, ed. 1998) p. 42 and Jews and Christians: The Parting of the Ways, A.D. 70 to 135 (James D. G. Dunn, 1999) p. 52. mileniālismu.

Anatēmas un lāsts 
529. gadā imperators Justiniāns I slēdza hellēnistu filozofu skolas un akadēmijas un 545. gadā ar ediktiem noliedza "atjaunošanu" (apokatastasis) un kādus desmit citu Origena doktrīnu.Apocatastasis 2. Opponents  553. gadā Justinians sasauca Konstantinopoles 5. koncilu, kuru tagad pazīst arī kā Otro ekumenisko koncilu. Konstantinopoles patriarhs Eitihijs un kādi 156 bīskapi piedalījās. Koncilā tika nosodīts ariānisms, nestoriānisms un monofizītisms.Eutychius I  Romas pāvests Vigīlijs oponēja un patvērās kādā Konstantinopoles baznīcā un nekad esot pieņēmis reinkarnācijas doktrīnas aizliegšanu. Liecības par 553. gada koncilu ir strīdīgas, bet apgalvots, ka vairāki raksti, kas balstījās uz Origena teoloģiju tika iznīcināti. Teozofs Geddes MacGregor'' apgalvojis, ka Origens mācījis par reinkarnāciju,
bet mūsdienu teologi strīdas par Origena "dvēseļu pārvietošanās" rakstu nozīmiFor example, compare On Mathew, Ch.1Cf. Tertullian, A Treatise on the Soul, Ch.XXXIISee Commentary on Matthew, Book XIII un par pētījumiem, ka Origena raksti aizspriedumaini tulkoti no grieķu uz latīņu valodas.St. Jerome. "To Avitus" (Letter 124). Revised and edited for New Advent by Kevin Knight.Cross, F. L., and Elizabeth A. Livingstone. The Oxford Dictionary of the Christian Church (Second Edition). New York: Oxford University Press, 1984. p. 1009.

Atsauces

Ārējās saites


 Koptu baznīca par Origēnu 
 Anatēmas
 Evagrius Ponticus and the Condemnation of Origen
 Origen Entry in Internet Encyclopedia of Philosophy
  Origen in the 1911 Encyclopædia Britannica
 Jewish Encyclopedia: Origen
Bibliogrāfija un arhīvs (vairākās valodās)
 EarlyChurch.org.uk Extensive bibliography and on-line articles.
 Greek and Latin Opera Omnia by Migne Patrologia Graeca, with Analytical Indexes and Concordances (Lexicon Proprium)
 Table of Origen's Works with Links to Texts and Translations

Atsauces

Kategorija:Kristietība