Mārtiņš Lācis

Mārtiņš Lācis (dzimis , miris ), īstajā vārdā Jānis Sudrabs, bija latviešu izcelsmes padomju revolucionārs un rakstnieks.

 Dzīvesgājums 
Dzimis 1888. gadā Vecpiebalgas pagasta Ragaiņos kalpu Pidriķa un Katrīnes Sudrabu ģimenē. Pēc mācībām Vecpiebalgas draudzes skolā sāka strādāt par galdnieka mācekli. 1905. gada pavasarī viņš iestājās Latvijas Sociāldemokrātiskajā partijā un piedalījās 1905. gada revolūcijas notikumos. 1907. gadā viņš sāka lietot partijas segvārdu "Mārtiņš Lācis", bija skolotāja palīgs Krimuldas pagastskolā. 1908. gadā nokārtoja skolotāja eksāmenu un ieguva tautskolotāja tiesības, strādāja par skolotāju Lielstraupes draudzes skolā un Vecsalacas skolā. 1909. gadā publicēja satīriskus dzejoļus "Viesuļa kalendārā" un "Zvārguļa Zobgala kalendārā". 1910. gadā pārcēlās uz Rīgu, bija LSD Malienas un Vidienas organizācijas propagandists. No krievu valodas iztulkoja aprakstu "Kā dzīvoja un nomira Ļevs Tolstojs".

1911. gadā pārcēlās uz Ziemeļkaukāzu un Donas apgabalu, kur ar Mārtiņa Lāča pasi strādāja par mērnieka palīgu. 1913. gadā kļuva par Krievijas Sociāldemokrātiskās strādnieku partijas Tveras grupas Maskavā vadītāju, līdztekus bija A. Šaņavska Maskavas Tautas universitātes Vēstures un filozofijas kursa klausītājs. 

Pirmā pasaules kara laikā 1915. gada augustā viņu arestēja par pagrīdes tipogrāfijas organizēšanu un izsūtīja uz Irkutskas guberņu. No izsūtījuma vietas viņš aizbēga un pievienojās KSDSP Petrogradas komitejai. 1917. gadā viņš bija viens no Petrogradas Sarkanās gvardes organizatoriem, Oktobra revolūcijas laikā Viborgas rajona sacelšanās štāba loceklis, pēc tam Petrogradas kara revolucionārās komitejas loceklis. 1918. gada maijā kļuva par Viskrievijas Ārkārtējās komitejas (čekas) kolēģijas locekli, Kontrrevolūcijas apkarošanas nodaļas vadītāju, jūlijā vadīja kreiso eseru sacelšanās apspiešanu Maskavā un "Dzimtenes un brīvības glābšanas savienības" Jaroslavļas sacelšanās apspiešanu.

Krievijas pilsoņu kara laikā bija Austrumu frontes Ārkārtējās komisijas vadītājs, Kara tribunāla priekšsēdētājs, 1919. gadā kļuva par čekas slepenās daļas vadītāju, tad no 1919. līdz 1921. gadam vadīja Ukrainas Ārkārtējo komisiju. "Sarkanā terora" koncepcijas autors.

Vēlāk bija Krievijas PFSR Kalnrūpniecības pārvaldes Galvenās sāls rūpniecības komitejas priekšsēdētājs (1921–1923), Valsts lauksaimniecības uzņēmumu sindikāta priekšsēdētājs Zemkopības tautas komisariātā (1923–1928), VK(b)P Lauku nodaļas vadītāja vietnieks (1928–1930), Tālo Austrumu Zivrūpniecības uzņēmumu savienības "Daļriba" priekšsēdētājs (1930–1932), Maskavas G. Pļehanova Tautsaimniecības institūta direktors (1932–1937), rakstīja dzeju un stāstus par jaunceltnēm un darba pirmrindniekiem. Sarakstījis 12 lugas, galvenokārt revolucionāras hronikas un aģitlugas latviešu un krievu valodā.Mārtiņš Lācis LU Literatūras, folkloras un mākslas institūts
Lielā terora laikā  Lāci apcietināja,  nogalināja un apraka Butovas poligonā. 1956. gadā reabilitēts.

 Apbalvojumi 
Apbalvots ar Sarkanā Karoga ordeni un Darba Sarkanā Karoga ordeni.

 Atsauces 

 Ārējās saites 
 Biogrāfija 

Kategorija:1888. gadā dzimušie
Kategorija:1938. gadā mirušie
Kategorija:Cēsu novadā dzimušie
Kategorija:PSKP biedri
Kategorija:Latvijas cilvēki
Kategorija:Latviešu valodā rakstošie
Kategorija:Krievijas latvieši
Kategorija:Čekisti
Kategorija:Ar Darba Sarkanā Karoga ordeni apbalvotie latvieši
Kategorija:Ar Sarkanā Karoga ordeni apbalvotie
Kategorija:Butovas poligonā nošautie un apraktie