Ferdinands Neireiters

Ferdinands Jozefs Neireiters (, 1893—1946) bija austriešu patologs un tiesu medicīnas speciālists, Latvijas Universitātes Medicīnas fakultātes (1923-1937), vēlāk Strasbūras Universitātes docētājs (1941-1944).Arnis Vīksna. Latvijas Universitātes Medicīnas fakultāte 1919-1950. Rīga: LU Akadēmiskais apgāds, 2011. — 409 lpp.

Iztsrādājis īpašu kriminālbioloģisku izmeklēšanas shēmu, kas tajā laikā saukta par Beļģijas-Latvijas shēmu.

 Dzīves gājums 
Dzimis 1893. gada 23. jūlijā Budapeštā inženiera Ferdinanda fon Neireitera ģimenē. Mācījās ģimnāzijā Vīnē, studēja medicīnu Vīnes universitātē (1912-1919), piedalījās Pirmajā pasaules karā (1914-1918). Bija subasistents Vīnes universitātes Anatomijas institūtā (1919-1920), 1920. gadā aizstāvēja medicīnas doktora grādu, pēc tam asistents un prozektors Vīnes universitātes Tiesu medicīnas institūtā (1920-1922). 1923. gadā iecelts par Latvijas Universitātes tiesu medicīnas vecāko docentu, šajā amatā viņš strādāja līdz 1937. gadam. 
1927. gadā F. Neireiters nodibināja Rīgas pilsētas dzērāju labošanas punktu un bija viens no starptautiskās Kriminālbioloģijas biedrības (Kriminalbiologischen Gesellschaft) dibinātājiem.* Christian Bachhiesl, Der Fall Josef Streck. Ein Sträfling, sein Professor und die Erforschung der Persönlichkeit (=Feldforschung, Bd. 1), LIT-Verlag, Wien u. a.: 2006, S. 234f. 1933. gadā viņu ievēlēja par Vācu dabaspētnieku akadēmijas Leopoldina (Deutsche Akademie der Naturforscher Leopoldina) locekli.

1937. gadā pārcēlās uz dzīvi Berlīnē, bija Vācijas impērijas Veselības ministrijas (Reichsgesundheitsamt) Kriminālbioloģijas pētniecības iestādes vadītājs (1937-1938).Michael Zimmermann. Rassenutopie und Genozid, 1996, S. 140.Jürgen Simon. Kriminalbiologie und Zwangssterilisation. Eugenischer Rassismus 1920-1945, Münster u. a.: Waxmann, 2001, S. 183ff. 1938. gadā Latvijas Universitāte viņam piešķīra Dr. med. honoris causa goda doktora nosaukumu.
1939. gadā vadīja tiesu medicīnas katedru Hamburgas universitātē,Heidrun Kaupen-Haas, Christian Saller: Wissenschaftlicher Rassismus: Analysen einer Kontinuität in den Human- und Naturwissenschaften, Campus Verlag, 1999, , S. 279 Otrā pasaules kara laikā profesors Strasbūras universitātē (1941-1944). 

Miris no tuberkulozes un vēža 1946. gada 7. jūnijā Peterštāles sanatorijā.

 Darbi 
 Ķermeņa uzbūve un raksturs Latvju daiņās. Apcere ceturtajā latvju tautas dainu sējumā kopā ar Jāni Koceru (1929)Ferdinands Neireiters (1893-1946): latvju dainas no tiesu mediķa skatu punkta  Rita Grāvere, MedHist Rigensia 26.04.2013.   
 Tiesu medicīna un ārstu deontoloģija. Rīga: (1931)
 vāciski tulkojumi R. Blaumaņa "Ugunī" (1934) un "Raudupiete" (1935) 
 Wissen um fremdes Wissen, auf unbekanntem Wege erworben: Eine experimentelle Untersuchung. Gotha: Klotz, 1935.Garīgi atpalikusi latviešu meitene, kas lasīja cilvēku domas "Doctus", 2014. gada maijs
 Kriminalbiologie (= Handbücherei für den öffentlichen Gesundheitsdienst. Band 14). Berlin: Heymanns, 1940.
 Handwörterbuch der gerichtlichen Medizin und naturwissenschaftlichen Kriminalistik. In Gemeinschaft mit zahlreichen Fachgenossen des In- und Auslandes bearbeitet und hrsg. von Ferdinand von Neureiter, Friedrich Pietrusky, Eduard Schütt. Berlin: Springer, 1940.

 Literatūra 
 Friedrich Herber: Gerichtsmedizin unterm Hakenkreuz, Voltmedia, Paderborn 2006, .
 Walter Schwarzacher: Ferdinand v. Neureiter zum Gedenken., Wien. Klin. Wschr. 1956, 932 Volltext

 Atsauces 

Kategorija:Budapeštā dzimušie
Kategorija:Latvijas zinātnieki
Kategorija:Latvijas Universitātes darbinieki