Ūdensčūsku dzimta

Ūdensčūsku dzimta (Homalopsidae) ir augstāko čūsku dzimta, kas vēl nesenā pagātnē tika klasificēta kā zalkšu dzimtas (Colubridae) apakšdzimta — Homalopsinae. Balstoties uz ģenētiskajiem pētījumiem, šī čūsku grupa mūsdienās tiek izdalīta kā dzimta, tādējādi kļūstot par māsas taksonu zalkšu dzimtai, odžu dzimtai un pārējām zalkšu virsdzimtas (Colubroidea) dzimtām.Robert D. Aldridge,David M. Seve, 2011. Reproductive Biology and Phylogeny of Snakes  Saskaņā ar Starptautisko rāpuļu datu bāzi () šajā dzimtā apvienotas 53 sugas, kas tiek iedalītas 28 ūdensčūsku ģintīs.Reptile Database: Homalopsidae

 Izplatība 
Ūdensčūsku dzimtas sugas izplatītas Dienvidaustrumāzijā, Dienvidāzijā un Austrālāzijā. Visas sugas mājo galvenokārt ūdenī, bet īslaicīgi uzturas arī uz sauszemes, tās ir vairāk vai mazāk saistītas arī ar ūdenstilpju dūņām. Tās sastopamas dažāda rakstura saldūdens tilpēs (upēs, dīķos, ezeros, saldūdens purvos, uzpludinātos rīsa laukos, arī īslaicīgi applūdušās pļavās un lielākās peļķēs), kā arī šīs čūskas mājo piekrastes viegli sāļajās jūrās, lagūnās un mangrovju audzēs.

 Kopīgās īpašības 
Ūdensčūskas ir druknas, spēcīgas, piemērojušās dzīvei ūdenī, labi peld, nirst un spēj ilgstoši uzturēties zem ūdens. Gandrīz visas šīs dzimtas čūskas ir viegli indīgas. To indeszobi ir nevis priekšā kā odzēm un kobrām, bet mutes dziļumā. Ūdensčūskām tāpat kā zalkšiem zobi virzienā uz mutes iekšpusi paliek arvien lielāki, pēdējie zobi, kas ir arī indes zobi, ir vislielākie. Uz indes zobu priekšējās šķautnes ir neliela rieva, pa kuru no indes dziedzera plūst inde. Medījot ūdensčūskas ar indi paralizē vai nogalina savus upurus (zivis, vēžveidīgos, abiniekus), bet cilvēkam šī inde nav kaitīga. Medījumu ūdensčūska spēj norīt arī zem ūdens. Īpaša čūska ir baltvēdera mangrovju čūska (Fordonia leucobalia), kura barojas ar krabjiem un kura ir vienīgā zināmā čūsku suga, kas saplosa savu medījumu gabalos pirms to norij. Starp čūskām izceļas arī ūsainā ūdensčūska (Erpeton tentaculatum), kurai purna galā ir divi taustekļi.

Šo čūsku morfoloģija maksimāli piemērota dzīvei ūdenī un zem ūdens. Acis un nāsis atrodas galvas virspusē, nevis sānos. Ūdensčūsku elpošana ir īpaši piemērota dzīvei ūdenī, piemēram, to nāsis noslēdzas, tiklīdz galva nokļūst zem ūdens. Dzimtas izņēmums ir Moluku īsastes čūskas (Brachyorrhos), kuras mājo uz sauszemes. Tām acis atrodas galvas sānos, bet nāsis purna galā. Šī iemesla dēļ ir sistemātiķi, kas šo ģinti klasificē kā incertae sedis (nenoteikts taksons). Visas ūdensčūsku sugas ir oldzīvdzemdētājas un vairojas, dzemdējot dzīvus mazuļus.

Sistemātika
Ūdensčūsku dzimta (Homalopsidae)
Austrālijas dūņu ūdensčūskas (Pseudoferania)
Āzijas dūņu ūdensčūskas (Enhydris)
Baltvēdera mangrovju čūskas (Fordonia)
Bengālijas dūņu zalkši (Ferania)
Birmas ūdensčūskas (Gyiophis)
Borneo ūdensčūskas (Homalophis)
Dzeltenjoslas mangrovju čūskas (Cantoria)
Dūņu ūdensčūskas (Myrrophis)
Indijas ūdensčūskas (Raclitia)
Indonēzijas ūdensčūskas (Hypsiscopus)
Javas ūdensčūskas (Miralia)
Joslotās mangrovju čūskas (Djokoiskandarus)
Keralas ūdensčūskas (Dieurostus)
Ķīļvēdera ūdensčūskas (Bitia)
Lielastes čūskas (Calamophis)
Mamberamo ūdensčūskas (Heurnia)
Mangrovju čūskas (Myron)
Moluku īsastes čūskas (Brachyorrhos)
Pahangas ūdensčūskas (Kualatahan)
Punktainās ūdensčūskas (Phytolopsis)
Sindas ūdensčūskas (Mintonophis)
Spožās purva čūskas (Gerarda)
Sumatras īsastes čūskas (Karnsophis)
Sumatras ūdensčūskas (Sumatranus)
Suņgalvas ūdensčūskas (Cerberus)
Taizemes ūdensčūskas (Subsessor)
Ūdensčūskas (Homalopsis)
Ūsainās ūdensčūskas (Erpeton)

Atsauces

 Ārējās saites 

Catalogue of Life: 30th January 2015: Homalopsidae
Taxonomy Browser: Homalopsidae
IUCN: Homalopsidae