Krišjānis Valdemārs (ledlauzis)

"Krišjānis Valdemārs" bija Latvijas Republikas Tirdzniecības un rūpniecības ministrijas Jūrniecības departamentam piederīgs jūras ledlauzis (1926-1941). Tas bija paredzēts kuģu ceļu atbrīvošanai no ledus aizsalstošajā Rīgas ostā, bet tika izmantots arī Valsts prezidenta un valdības locekļu eskortam ārvalstu vizītēs.
Tā ietilpība bija 1932 bruto reģistra tonnas, garums — 60 metri, platums — 17 metri, iegrime — 6,7 metri, jauda — 5200 ZS. Kuģa lielākais ātrums brīvā ūdenī bija 14,4 mezgli, cietā, gludā ledū — 3 mezgli.

 Vēsture 
Kuģi pēc Latvijas valsts pasūtījuma un Čārlza Klarka plāna no 1924. gada līdz 1925. gadam uzbūvēja Glāzgovas kuģubūvētavā. Ledlauzim deva latviešu jūrniecības attīstības veicinātāja Krišjāņa Valdemāra (1825-1891) vārdu. Pirmajā braucienā no Rīgas ostas “Krišjānis Valdemārs” devās 1926. gada 13. janvārī. 
Pirmais ledlauža kapteinis bija Kārlis Cērpe (1875-1931), pēc viņa nāves kapteinis Fricis Veidners (1883-1942) un Pēteris Maurītis (1887-?). Pēc Latvijas 1940. gada okupācijas kuģi nacionalizēja.

Otrā pasaules kara laikā 1941. gada augusta beigās ledlauzis "Krišjānis Valdemārs", piedaloties Tallinas evakuācijas operācijā, no Tallinas devās uz Kronštati un 28. augustā uzdūrās uz mīnas un gāja bojā.

 Vraka atrašana 
2011. gadā igauņu zemūdens arheologam Vello Masam ar zemūdens filmēšanu Somu jūras līcī Mohni salas apkārtnē pie Jumindas raga aptuveni 100 metru dziļumā izdevās identificēt nogrimušā ledlauža "Krišjānis Valdemārs" vraku.

 Atsauces 

Kategorija:Latvijas kuģi
Kategorija:Kuģu vraki
Kategorija:Latvijas bijušie kuģi