Jēkabs Lange

Jēkabs LangeĀronu Matīss. Jēkabs Lange. IMM., 1921. I, 335–345 jeb Jakobs Lange (, 1711–1777) bija Apgaismības laikmeta Vidzemes teologs un valodnieks, Vidzemes ģenerālsuperintendents (1771–1777). Ievērojams skolu atbalstītājs un latviešu izglītības veicinātājs. Piedalījās Glika Bībeles latviskā tulkojuma pārskatīšanā (1738).

 Dzīvesgājums 
Dzimis Kēnigsbergā Smiltenes draudzes mācītāja Miķeļa Langes ģimenē 1711. gada jūnijā vai līdz 9. jūlijam.

Darbojās kā Ēveles (1736–1745) un Smiltenes luterāņu mācītājs (1745–1771), uzrakstīja "Vidzemes ļaužu vecās un jaunās būšanas stāstus" (1753), kuros raksturoja latviešu valodas Vidzemes vidusdialekta izloksnes. 1757. gadā sagatavoja vāciski–latvisko un latviski–vācisko vārdnīcu, bet Septiņgadu kara dēļ tās iespiešanu sāka tikai 1773. Oberpālē, bet pabeidza Jelgavā  1777. gadā. No šīs vārdnīcas daudz aizņēmušies vēlākie leksikogrāfi, īpaši Vecais Stenders.

Tulkoja latviski žurnālu "Latviešu ārste" (1768).

1771. gada viņu ievēlēja par Vidzemes ģenerālsuperintendentu. 1773. gadā latviski izdeva viņa sagatavoto Katehismu ar aizrādījumiem un piemēriem no latviešu dzīves.

Miris 1777. gada 17. martā.

 Darbi 
 Vidzemes ļaužu vecās un jaunās būšanas stāsti (1753)
 Tā atzīšana tās patiesības .. no tā mazā Luterus Katehisma tiem latviešiem ierādīta (1773); 
 Vollständiges Deutsch-Lettisches und Lettisch-Deutsches Lexikon (1777).

 Literatūra 
 Pēteris Šmits. Langes latviešu vārdnīca. RKr. XVI, 1912, 21–58

 Atsauces 

Kategorija:1711. gadā dzimušie
Kategorija:1777. gadā mirušie
Kategorija:Vācbaltieši
Kategorija:Latvijas teologi
Kategorija:Latvijas valodnieki