Glikokortikoīdi

Glikokortikoīdi ir kortikosteroīdi, kas ietekmē galvenokārt ogļhidrātu un olbaltumvielu maiņu. Glikokortikoīdi stimulē glikoneoģenēzi, paaugstina cukura līmeni asinīs, kā arī veicina glikogēna sintēzi aknās. Glikokortikoīdi spēj arī samazināt iekaisumus un alerģiskās izpausmes. Tos cilvēka ķermenī sintezē virsnieru garoza. Glikokortikoīdu receptori ir gandrīz visām cilvēka šūnām, un tiem piesaistoties, notiek attiecīgie efekti.Pelt AC (2011). Glucocorticoids: effects, action mechanisms, and therapeutic uses. Hauppauge, N.Y.: Nova Science. . Dabiskie glikokortikoīdi ir kortizons un hidrokortizons jeb kortizols, kurus dažādu preparātu veidā lieto medicīnā. Indulis Purviņš, Santa Purviņa (2002). Praktiskā farmakoloģija (3. izd.). Rīga: Zāļu infocentrs. 794. lpp. .

 Efekti 

 Pretiekaisuma darbība 
Pretiekaisuma darbības pamatā ir glikokortikoīdu spēja nomākt iekaisuma eksudatīvo fāzi, jo tie neitralizē hialuronidāzi un samazina asinsvadu caurlaidību. Tie kavē arī iekaisuma mediatoru — prostaglandīnu sintēzi. 

 Imūndepresīvā iedarbība 
Imūndepresīvā glikokortikoīdu iedarbība ir saistīta ar spēju nomākt limfocītu un plazmocītu attīstību, samazināt antivielu veidošanos. Pie tam tie kavē tuklo šūnu granulu satura atbrīvošanu (piemēram, histamīna) un  izdalīšanos no tām, kā arī darbojas pretēji šo mediatoru efektiem, piemēram, samazina asinsvadu caurlaidību, paaugstina asinsspiedienu utt.

 Ietekme uz asinsradi. 
To ilgstošas lietošanas laikā samazinās eozinofilo leikocītu un limfocītu skaits, bet palielinās eritrocītu un neitrofilo leikocītu skaits asinīs. 

 Atsauces 

 Ārējās saites 

Kategorija:Steroīdi