Paralīze

Paralīze ( — 'atslābums') ir pilnīgs vai daļējs maņas, jutības vai kustību zudums, kas radies no inervācijas traucējuma.

 Iedalījums 
 amiotrofiskā paralīze — saistīta ar muskuļu atrofiju;
 centrālā paralīze — izraisa galvas vai 'muguras smadzeņu bojājums;
 cerebrālā paralīze — izraisa galvas smadzeņu bojājums;
 kompresijas paralīze — rodas no spiediena uz nervu;
 histēriskā paralīze — pārejošs muskuļu vājums vai paralīze bez refleksu zuduma, nervu bojājuma;
 vietējā paralīze — viena muskuļa vai muskuļu grupas paralīze;
 multiplā paralīze — skar vairākus locekļus vai ķermeņa apvidus;
 miopātiskā paralīze — izraisa muskuļu slimības;
 neiropātiskā paralīze — izraisa nervu slimības;
 perifēriskā paralīze — pēc perifērisko nervu bojājuma;
 segmentārā paralīze — skar vienu muguras smadzeņu segmentu;
 spinālā paralīze — izraisa muguras smadzeņu bojājums;
 spinomuskulārā paralīze — izraisa muguras smadzeņu pelēkās vielas slimība;
 vazomotoriskā paralīze — ar asinsvadu atoniju un paplašināšanos;
 vestibulārā paralīze — pārejoši vestibulārā aparāta funkciju traucējumi, dažreiz streptomicīna terapijas sekas; pazīmes: reibonis, trokšņi ausīs, galvassāpes, slikta dūša, vemšana, līdzsvara traucējumi;
 reflektoriskā paralīze — pēc perifēriska kairinājuma, piemēram, elpošanas centra paralīze pēc pleiras kairinājuma u.c. paralīzes formas.Medicīnas svešvārdu vārdnīca, Rūta Vinķele, 711.—712. lpp., 978-9984-800-18-9

 Atsauces 

Kategorija:Nervu sistēmas slimības