Fransisko Varela

Fransisko Varela (; dzimis , miris ) bija čīliešu biologs, profesors, filozofs un neirozinātnieks, kurš kopā ar Humberto Maturana bioloģijā ieviesa jēdzienu "autopoiesis" (sevis veidošana).Autopoiesis  Varela arī bija Gara un dzīves institūta (Mind and Life Institute) līdzdibinātājs. Šī organizācija veicina dialogu starp zinātni un budismu.  

 Dzīve 
Varela piedzima 1946. gadā Santjago Čīlē un studēja medicīnu un bioloģiju, vēlāk iegūstot doktora grādu bioloģijā Hārvarda Universitātē. Pēc 1973. gada Pinočeta militārā apvērsuma, Varela ar ģimeni septiņus gadus pavadīja trimdā ASV un kļuva Tibetas budists pirms atgriezās Čīlē kā bioloģijas profesors.

1986. gadā viņš pārcēlās uz dzīvi Francijā, kur mācīja kognitīvo psiholoģiju un epistemoloģiju École PolytechniqueÉcole Polytechnique  un veica neirozinātniskus pētījumus Sorbonā.  1998. gadā Varela aprakstīja savu aknu transplantāciju[ Intimate Distances — Fragments for a Phenomenology of Organ Transplantation ] un 2001. gadā Parīzē nomira no hepatīta.

 Darbi 
Darbā "Iemiesotais saprāts""Iemiesotais saprāts" (Varela F, Thompson E, Rosch E (1991) "The Embodied Mind: Cognitive Science and Human Experience" MIT Press). Varela palīdzēja noformēt uztveres teoriju "enaktīvisms," kas apgalvo, ka cilvēka izzināšanu un apziņu varot tikai saprast saspēles rezultātā. Tas ir, uztveri cilvēka ķermenī (kā bioloģisku sistēmu, kas personiski, fenomenoloģiski piedzīvo) kopā ar apkārtējo vidi. Jeb, ka zināšanas rodās dinamiski starp organisma "motorajām iespējām" un apkārtējo vidi. Tā vietā, lai uzskatītu uztveri par pasīvu procesu, kuru pilnībā nosaka neatkarīgi eksistējošas pasaules īpašības, enaktivisms uzskata, ka organisms un vide ir "strukturāli savienoti un savstarpēji determinēti."Uztveres filozofija Stenfordas universitātes filozofijas enciklopēdija — Varela 

Pieņemot Edmunda Huserla un Maurice Merleau-Ponty fenomenoloģiju, Varela neirozinātnē popularizēja "neirofenomenoloģiju" un "pirmās personas zinātni", ar kuru pētnieki ar zinātniskām metodēm paši pēta savu apziņu.Bibliogrāfija  .

 Bibliogrāfija 

 1980 (with Humberto Maturana). Autopoiesis and Cognition: The Realization of the Living. Boston: Reidel.
 1979. Principles of Biological Autonomy. North-Holland.
 1987 (rev 92, 98) (with Humberto Maturana). The Tree of Knowledge: The Biological Roots of Human Understanding. Boston: Shambhala Press. 
 1991 (with Evan Thompson and Eleanor Rosch). The Embodied Mind: Cognitive Science and Human Experience. MIT Press. 
 1992 (with P. Bourgine, eds.). Towards a Practice of Autonomous Systems: The First European Conference on Artificial Life. MIT Press.
 1992 (with J. Hayward, eds.). Gentle Bridges: Dialogues Between the Cognitive Sciences and the Buddhist Tradition. Boston: Shambhala Press.
 1993 (with D. Stein, eds.). Thinking About Biology: An Introduction to Theoretical Biology. Addison-Wesley, SFI Series on Complexity.
 1997 (ed.). Sleeping, Dreaming and Dying. Boston: Wisdom Book.
 1996-99. Invitation aux sciences cognitives. Paris: Seuil.
 1999. Ethical Know-How: Action, Wisdom and Cognition. Stanford University Press.
 1999 (with J. Shear, eds.). The View from Within: First-Person Methodologies in the Study of Consciousness. London: Imprint Academic.
 1999 (with J. Petitot, B. Pachoud, and J-M. Roy, eds.). Naturalizing Phenomenology: Contemporary Issues in Phenomenology and Cognitive Science. Stanford University Press.''

 Atsauces 

 Ārējās saites 

 John Brockman par Varela 
 Biogrāfija  
 Varela filmā Monte Grande — What is Life?

Kategorija:Čīles cilvēki
Kategorija:Neirozinātne
Kategorija:Biologi
Kategorija:Filozofi
Kategorija:Budisms