Rīcinaugs

Parastais rīcinaugs (Ricinus communis) ir vienīgā suga rīcinaugu ģintī (Ricinus), kas savukārt ietilpst eiforbiju dzimtā. Tā dabiskais izplatības areāls ir Vidusjūras baseina dienvidaustrumi, Austrumāfrika un Indija. No rīcinauga sēklām (pupiņām) gatavo rīcineļļu, tāpēc to plaši kultivē. Visvairāk rīcinauga sēklu tiek ievākts Indijā (83% no visas pasaules ražas).

Tajā ir viens no spēcīgākajiem zināmajiem dabiskajiem indīgajiem proteīniem — rīcins, kas atrodas galvenokārt rīcinauga sēklās. Bērnam var būt letālas trīs sēklas, bet pieaugušajam — četras līdz astoņas, ja tās tiek sakošļātas pirms norīšanas. Norijot veselas rīcinauga pupiņas, tās var savu indi zarnu traktā neizdalīt.

 Rīcineļļas izmantošana 
Kosmētikā un personīgajā higiēnā:
 Matu kopšanai — veicina matu augšanu, samazina lūšanu un mitrina;
 Skropstu un uzacu stiprināšanai;
 Ādas kopšanā — mitrina un palīdz cīnīties ar sausumu, ekzēmu, iekaisumiem;
 Ziedēs un balzamos — bieži pievieno lūpu balzamiem, krēmiem un ziepēm.

Medicīnā (tradicionāli un dažkārt mūsdienās):
 Caurejas līdzeklis — tradicionāli izmantota kā dabīgs caurejas veicinātājs (ārstnieciskās devās);
 Dzemdību stimulēšanai — reizēm izmantota, lai izraisītu dzemdību kontrakcijas (mediķa uzraudzībā);
 Ādas iekaisumu ārstēšanā — piemēram, brūču, apdegumu vai strutainu infekciju gadījumā.

Rūpniecībā:
 Motoreļļu un smērvielu ražošanā;
 Krāsu, laku un plastmasu izstrādē — pateicoties eļļas viskozitātei un stabilitātei;
 Biodīzeļdegviels ražošanā — kā bioloģiski noārdāma alternatīva fosilajiem produktiem.

Veterinārijā:
 Dažos gadījumos izmantota dzīvnieku aizcietējuma ārstēšanai (pēc veterināra norādījumiem).

 Atsauces 

Kategorija:Eiforbiju dzimta