Leonīds Andrejevs

Leonīds Andrejevs (; dzimis , miris ) bija sudraba laikmeta krievu rakstnieks, tiek uzskatīts par ekspresionisma pamatlicēju krievu literatūrā. Apmeklējis Jūrmalu un Siguldu. Andrejeva pazīstamā darba "Stāsts par septiņiem pakārtajiem" varoņu prototipi ir latviešu esera Alberta Trauberga grupas teroristi.

Dzimis Orlā mērnieka ģimenē. Ģimnāziju apmeklēja Orlā, vēlāk studēja tieslietas Sanktpēterburgas universitātē. Jau Pēterburgā mēģināja literāro darbību, tomēr Andrejeva darbus publicēšanai nepieņēma. Pēc tēva nāves un ģimenes finansiālās situācijas pasliktināšanās pārcēlās studēt uz Maskavas universitāti, kuru absolvēja 1897. gadā. 1898. gadā tika publicēts pirmais Andrejeva stāsts, to pamanīja Maksims Gorkijs, un iepazīstināja Andrejevu ar tā laika literārajām aprindām. Pēc stāsta Жили-Были publikācijas 1901. gadā kļuva par pazīstamu literātu.

1905. gada revolūcijas laikā atbalstīja KSDSP, tika arestēts. 1906. gadā devās emigrāciju uz Vāciju, kādu laiku dzīvoja Kapri pie Gorkija. Pēc 1907. gada, vīlies revolūcijas idejās, atgriezās Krievijā. Apsveica Februāra revolūciju Krievijā, bet bija krasi naidīgs boļševikiem un Oktobra revolūcijai. Miris Sanktpēterburgas pievārtē, tolaik Somijas teritorijā.

 Lugas 

 "Uz zvaigznēm" (1906);
 "Cilvēka dzīve" (1907);
 "Savva" (1907);
 "Cars Bads" (1908);
 "Melnās maskas" (1908);
 "Anatēma" (1909);
 "Mūsu dzīves dienas" (1909);
 "Anfisa" (1910);
 "Gaudeamus" (1910);
 "Okeāns" (1911);
 "Katrīna Ivanovna" (1912);
 "Profesors Storicins" (1912);
 "Skaistās sabīnietes" (1913);
 "Tev nebūs nokaut" ("Kaina zīme") (1913);
 "Karalis, likums un brīvība" (1914);
 "Doma" (1914);
 "Samsons ķēdēs" (1914);
 "Tas, kurš saņem pļaukas" (1915);
 "Rekviēms" (1915);
 "Suņu valsis" (1916);
 "Jaukie spoki" (1917);
 "Zirgs senātā".

 Ārējās saites 

Kategorija:Krievu rakstnieki
Kategorija:Krievu valodā rakstošie
Kategorija:Krievu dramaturgi
Kategorija:Orlas apgabalā dzimušie