Oberons

Oberons, arī Urāns IV, ir Urāna dabiskais pavadonis un ārējais no pieciem galvenajiem planētas regulārajiem pavadoņiem (kopā ar Titāniju, Umbrielu, Arielu un Mirandu). Tas ir otrs lielākais un otrs masīvākais Urāna pavadonis, kā arī devītais masīvākais no dabiskajiem pavadoņiem Saules sistēmā. Oberonu 1787. gada 11. janvārī atklāja astronoms Viljams Heršels. Nosaukums dots par godu feju valdniekam Oberonam no Viljama Šekspīra lugas “Sapnis vasaras naktī”; šādu nosaukumu ierosināja Džons Heršels, turpinot tradīciju Urāna pavadoņus nosaukt Šekspīra un Aleksandra Poupa darbu tēlu vārdos.

Pavadoņa diametrs ir 1523 km, masa — 3,11 kg, bet apriņķošanas periods ap Urānu — 13,463 Zemes dienas. Oberona orbīta daļēji atrodas ārpus Urāna magnetosfēras. Pavadonis aptuveni vienādās proporcijās sastāv no ūdens ledus un iežu materiāla. Tā virsma ir tumša, ar nedaudz sarkanīgu nokrāsu, un ar ļoti daudziem krāteriem; lielāko krāteru diametrs pārsniedz 210 km. 1986. gada janvārī kosmiskā zonde Voyager 2 pirmo un līdz šim vienīgo reizi tuvumā novēroja Oberonu, iegūstot attēlus no aptuveni 40% pavadoņa virsmas.

 Atklāšana un nosaukums 
Oberonu  atklāja angļu astronoms Viljams Heršels, izmantojot paša konstruētu teleskopu. Tajā pašā novērojumu ciklā viņš atklāja arī otru lielo Urāna pavadoni — Titāniju. Heršels jau iepriekš, 1781. gadā, bija identificējis pašu planētu Urānu. Nosaukums “Oberons” dots par godu feju valdniekam Oberonam no Viljama Šekspīra lugas “Sapnis vasaras naktī”. Šo nosaukumu 19. gadsimtā ierosināja Viljama Heršela dēls Džons Heršels, kurš piedāvāja Urāna pavadoņiem piešķirt literāru darbu tēlu vārdus.

Urāna pavadoņu nosaukšanas tradīcija atšķiras no citu planētu pavadoņu nomenklatūras. Ja, piemēram, Jupitera un Saturna pavadoņi pārsvarā nosaukti mitoloģisku tēlu vārdos, tad Urāna pavadoņiem tiek izvēlēti personāži no Viljama Šekspīra darbu un Aleksandra Poupa poēmas The Rape of the Lock varoņu vidus. Šī “literārā” tradīcija ir saglabājusies arī vēlāk atklātajiem Urāna pavadoņiem.

 Orbitālās īpašības 
Oberons ir viens no regulārajiem Urāna pavadoņiem, kas riņķo gandrīz apļveida orbītā planētas ekvatoriālajā plaknē. Tā orbītas lielā pusass ir aptuveni  no Urāna centra. Orbītas ekscentricitāte ir ļoti maza (ap 0,0014), tādēļ attālums līdz planētai orbītas gaitā mainās minimāli. Orbītas slīpums attiecībā pret Urāna ekvatoriālo plakni ir niecīga (0,058°), kas raksturīgi stabilai regulārai orbītai.

Oberona sideriskais apriņķojuma periods ap Urānu ir 13,463 Zemes dienas. Tāpat kā pārējiem lielajiem Urāna pavadoņiem, tam ir sinhrona rotācija, tas ir, rotācijas periods ap savu asi sakrīt ar orbītas periodu, tāpēc viena un tā pati pavadoņa puslode pastāvīgi ir vērsta pret Urānu. Ņemot vērā, ka Urāna rotācijas ass ir stipri nosvērta (ap 98° pret planētas orbītas plakni ap Sauli), arī pavadoņu sistēma, tostarp Oberona orbīta, ir orientēta gandrīz “guļus” attiecībā pret Saules sistēmas ekliptikas plakni.

 Atsauces 

 Ārējās saites 



Kategorija:Urāna pavadoņi