Šaurais un platais e, ē

Šaurā un platā e, ē izrunu literārajā latviešu valodā nosaka pozicionālie un nepozicionālie noteikumi.

 Pozicionālie noteikumi 
 Šaurais e, ē 
Šaurais e, ē tiek izrunāts

 ja tajā pašā vai nākamajā zilbē seko kādas no šaurinātājskaņām: patskanis i, ī, šaurais e, ē, divskanis ie, ei, līdzskanis j, ņ, ģ, ļ, ņ, š, ž, č, dž vai arī kāds no līdzskaņu savienojumiem bj, pj, mj, vj

 Platais e, ē 
Platais e, ē tiek izrunāts

 ja nākamajā zilbē seko patskaņi a, ā, u, ū, platais e, ē, divskaņi ai, au, o un ja neseko šaurinātājskaņas
 dažkārt tiek izrunāts arī mīksto līdzskaņu priekšā

 Nepozicionālie noteikumi 
 Šaurais e, ē 
Šaurais e, ē tiek izrunāts

 parasti visos svešvārdos, bet jāņem vērā, ka latviskas cilmes vārdos, ko raksta tāpat kā svešvārdus, var būt platais e, ē
 svešvārdos, kuros ir skaņu savienojums -er- un kas ir krieviskas cilmes
 vienzilbes vārdos - vietniekvārdos, to formās, apstākļa vārdos un palīgvārdos
 priedēkļos bez-, ne-, pēc-, pret-, zem-, šajos vārdos nākamās zilbes patskanis un divskanis neietekmē izrunu
 zilbēs vārda galotnē
 vārda saknē, kas atvasinātas ar piedēkli -inā-
 personvārdos
 salikteņa pirmajā daļā, ja ar šauro e, ē tiek izrunāts vārds ārpus salikteņa, izņemot dažus salikteņus, kuros ir pozicionālo nosacījumu ietekme
 sestās deklinācijas lietvārdos, vārdā Cēsis, kā arī otrās deklinācijas izņēmumos akmens, asmens, mēness, rudens, ūdens, zibens.
 otrās un piektās deklinācijas lietvārdos, kas beidzas ar -ris, -re
 pirmās konjugācijas darbības vārdos nenoteiksmē, kā arī otrās un trešās konjugācijas nenoteiksmes izskaņā -ēt
 darbības vārdos pagātnē, ja arī nenoteiksmē ir šaurs e, ē
 darbības vārdos tagadnē vienskaitļa otrajā personā, kā arī trešajā personā, ja vien tam veidojas pozicionālie nosacījumi (citādi jāizrunā platais e, ē)
 pirmās konjugācijas darbības vārdos, kas nenoteiksmē beidzas ar -rt(ies)

 Platais e, ē 
Platais e, ē tiek izrunāts

 svešvārdos, kuros ir skaņu savienojums -er-
 dažos personvārdos
 salikteņa pirmajā daļā, ja ar plato e, ē tiek izrunāts vārds ārpus salikteņa
 pirmās deklinācijas lietvārdos, kā arī vārdos, kas tiek locīti pēc pirmās deklinācijas parauga
 lokāmajos īpašības vārdos
 lokāmajos ciešamās kārtas pagātnes divdabjos ar galotni -ts
 apstākļa vārdos, kas beidzas ar -i un atvasināti no īpašības vārdiem
 darbības vārdu saknē, ja nenoteiksmē tā sastāv no vienas zilbes, visās formās tagadnē, izņemot vienskaitļa otro personu
 dažos otrās konjugācijas darbības vārdos, pēc trešās konjugācijas parauga konjugētajos vārdos visās formās tagadnē, izņemot vienskaitļa otro personu

 Svārstības 
Dažu vārdu izrunā normas nav nostabilizējušās, jo pastāv dažādi izrunas principi, tādēļ drīkst vārdu izrunāt gan ar šauro, gan ar plato e, ē, tomēr dažos gadījumos viens no variantiem ir nevēlams. Tādi gadījumi, piemēram, ir

 salikteņi, kur nesaskan pozicionālais princips un komponenta izruna ārpus salikteņa
 lietvārdi ar izskaņām -aine, -ains, -enājs, ēns

 Atsauces 

Kategorija:Fonētika