Knuds I Lielais

Knuds I Lielais (dzimis 985. vai 995. gadā, miris ) bija Anglijas karalis ( vai Canute), Dānijas karalis kā Knuds II Lielais ( vai Knud II) un Norvēģijas karalis (, ). Viņa valdīšanas laikā no 1028. līdz 1035. gadam trīs Ziemeļjūras valstis bija apvienotas viena valdnieka varā, ko vēsturnieki mēdz dēvēt par Ziemeļjūras impēriju. Pēc viņa nāves lielvalsts izira.

Viņa tēvs bija Dānijas karalis Svens I Dakšbārda, bet vectēvs Haralds Zilzobis. Kopā ar tēvu piedalījušies Anglijas iekarošanā 1016. gadā. 1018. gadā pēc brāļa Haralda II nāves Knuds kļuva arī par Dānijas karali. Viņa valdīšanas laikā Dānijā tika uzsākta pastāvīga naudas kalšana.

Pēc ilgstošas cīņas par varu Skandināvijā 1028. gadā Tronheimā Knuds tika kronēts arī par Norvēģijas karali. 1031. gadā viņam pakļāvās arī Skotijas karalis Malkolms II, tomēr skandināvu ietekme Skotijā bija vāja un beidzās līdz ar Knuda Lielā nāvi.

Valdīšana Anglijā nodrošināja dāņiem ietekmi jūrā starp Lielbritānijas un Īrijas salām, kur Knutam, tāpat kā viņa tēvam iepriekš, bija liela ietekme. Pēc 1026. gada uzvaras pret Norvēģiju un Zviedriju un atceļā no Romas, kur viņš piedalījās Svētās Romas imperatora kronēšanā, Knuts vēstulē sevi nosauca par "visas Anglijas un Dānijas, norvēģu un dažu zviedru karali". Viduslaiku vēsturnieks Normans Kantors viņu dēvē par "visefektīvāko karali anglosakšu vēsturē".Cantor, The Civilisation of the Middle Ages, 1995: 166.

 Atsauces 

 Ārējās saites 

 Britu monarhijas ieraksts 

Kategorija:10. gadsimtā dzimušie
Kategorija:1035. gadā mirušie
Kategorija:Dānijas monarhi
Kategorija:Norvēģijas monarhi
Kategorija:Anglijas monarhi