Pēteris Ozols

Pēteris Ozols (dzimis  Vijciema pagastā, miris  Ādažu slimnīcā) bija latviešu jurists, mag. iur.. Viens no 1944. gada 17. marta Latvijas Centrālās padomes memoranda parakstītājiem.

 Dzīvesgājums 
Dzimis Vijciema pagastā tautskolotāja ģimenē. Mācības uzsāka Dubultos, bet Pirmā pasaules kara dēļ evakuējās uz Vidzemi, kur 1919. gadā Cēsīs pabeidza ģimnāziju.

1919. gada jūnijā brīvprātīgi iestājās Latvijas Bruņotajos spēkos un tika nosūtīts uz karaskolu. Piedalījās Brīvības cīņās un 1919. gada 18. novembrī kaujā pret bermontiešiem pie Vareļiem tika ievainots. 1920. gadā iestājās Latvijas Universitātes teoloģijas fakultātē. Pēc tam lūdza pāreju uz medicīnas fakultāti, bet 1924. gadā turpināja studijas tautsaimniecības un tieslietu zinātņu fakultātē. Paralēli strādāja, bija Tiesu palātas krimināldepartamenta sekretārs (1926—1936). 1937. gadā pabeidza universitāti ar tieslietu maģistra grādu. Strādāja tieslietu sistēmā.

Vācu okupācijas laikā bija Rīgas Bāriņtiesas priekšsēdētājs. Kara beigās ar ģimeni devās uz Ventspili.

Pēc padomju otrreizējās okupācijas un sievas Marijas apcietināšanas nevarēja strādāt par juristu. Strādāja dažādus darbus un bieži mainīja dzīves vietas. Pēdēja dzīves vieta bijusi Ulbroka.

Miris 1979. gada 10. novembrī Ādažu slimnīcā.

 Atsauces 

Kategorija:Valkas novadā dzimušie
Kategorija:Latvijas juristi