Heinrihs Ādolfijs

Heinrihs Ādolfijs (, ; dzimis  Bžegā, Silēzijā, miris  Jelgavā) bija vācu tautības garīdznieks, letonists un garīgo dziesmu tulkotājs, kas darbojās galvenokārt hercoga Jēkaba valdīšanas laikā Kurzemes un Zemgales hercogistē.
Jelgavas vācu draudzes virsmācītājs un Kurzemes un Zemgales hercogistu superintendents (1661-1686).

 Dzīvesgājums 
Dzimis  Brīgā (Brieg), Silēzijā.
Ieceļojis Kurzemes un Zemgales hercogistē, 1650. gadā sāka strādāt Dobelē par luterāņu mācītāju, mācījies latviešu valodu pie Kristofora Fīrekera. Vēlāk vācu draudzes virsmācītājs Jelgavā no 1661. līdz 1686. gadam, kur bija arī Kurzemes un Zemgales superintendents.

 Nozīme 
Ādolfijs nodarbojās ar latviešu valodas pareizrakstības stabilizēšanu, sekojot Georga Manceļa aizsāktajām tradīcijām šajā jomā.
Viņš bija 17. gadsimta ievērojamākās un plašākās latviešu valodas gramatikas izdevējs. 1685. gadā Jelgavā tika izdots viņa "Pirmais mēģinājums īsai latviešu valodas mācībai" (Erster Versuch Einer kurtz-verfasseten Anleitung Zur Lettischen Sprache). Šis ilgu laiku bija latviešu rakstu valodas normu avots. Grāmatā tikušas apkopotas līdzšinējās atziņas un zināšanas, it īpaši Fīrekera.

Ādolfijs tāpat sastādīja latviešu valodā izdoto pirmo Kurzemes baznīcas rokasgrāmatu, kas 1685. gadā iznāca Jelgavā, tajā pašā gadā iznācis pārstrādātais latviski Mārtiņa Lutera mazais katehisms.

Miris  Jelgavā.

 Darbi 
 Erster Versuch einer kurtz-verfasseten Anleitung zur lettischen Sprache. Mitau, 1685

 Atsauces 

Kategorija:1622. gadā dzimušie
Kategorija:1686. gadā mirušie
Kategorija:Latvijas cilvēki
Kategorija:Luterāņu mācītāji
Kategorija:Latviešu valodnieki
Kategorija:Kurzemes un Zemgales hercogistes cilvēki