Teherānas konference

Teherānas konference notika laikā no 1943. gada 28. novembra līdz 1. decembrim Teherānā, Otrā pasaules kara Sabiedroto valstu okupētajā Irānas Imperiālajā Valstī. Konferences dalībvalstis bija Padomju Savienība, Amerikas Savienotās Valstis un Apvienotā Karaliste, kuras pārstāvēja attiecīgo valstu vadītāji: Apvienotās Karalistes premjerministrs Vinstons Čērčils, ASV prezidents Franklins Rūzvelts un PSRS VK(b)P pirmais sekretārs Josifs Staļins. Šī bija pirmā no trim Otrā pasaules kara konferencēm, kurās tikās "lielais trijnieks", 1945. gada februārī notika Jaltas konference, bet 1945. gada jūlijā — Potsdamas konference.

Galvenais apspriežamais jautājums bija plānojamā karadarbība 1944. gadā un pēckara robežas Eiropā.

 Baltijas valstu jautājums 
Baltijas valstu okupācijas jautājumā Rūzvelts esot izteicies, ka ASV sabiedriskajai domai ir svarīgas referenduma un pašnoteikšanās tēmas. Viņš domājot, ka pasaule gribētu redzēt iedzīvotāju gribas izpausmi, varbūt ne uzreiz pēc padomju reokupācijas, un viņš pats esot pārliecināts, ka cilvēki nobalsošot par pievienošanos Padomju Savienībai. Tomēr Staļins atbildējis, ka nebija nekādas klaigāšanas par pasaules viedokli, kad cars nedeva Baltijas provincēm autonomiju."Stalin ... stated that there was no outcry of world opinion when the Tsar had not granted the Baltic provinces autonomy." citāts no United States Department of State, Foreign Relations of the United States: Diplomatic Papers, The Conferences at Cairo and Teheran, 1943. Washington: Government Printing Office, 1961), p. 595.R. Schnorf. THE BALTIC STATES IN U. S.-SOVIET RELATIONS. The Years of Doubt, 1943-1946  Lituanus, Volume 12, No.4 — Winter 1966

No 1943. gada 1. decembra sarunu pieraksta redzams, ka ASV prezidents Franklins Rūzvelts ierosināja veikt plebiscītu, lai noskaidrotu Baltijas valstu tautu gribu par pievienošanos PSRS. Lai arī Staļins piekrita šādu vēlēšanu rīkošanai nenoteiktā nākotnē,ЗАПИСЬ БЕСЕДЫ ПРЕДСЕДАТЕЛЯ СОВЕТА НАРОДНЫХ КОМИССАРОВ СССР СТАЛИНА С ПРЕЗИДЕНТОМ США РУЗВЕЛЬТОМ 1 декабря 1943 г.  Сталин: Что касается волеизъявления народов Литвы, Латвии и Эстонии, то у нас будет немало случаев дать народам этих республик возможность выразить свою волю. [..] Это, конечно, не означает, что плебисцит в этих республиках должен проходить под какой-либо формой международного контроля. (krieviski) tomēr Aukstā kara apstākļos līdz pat 1991. gada 3. marta aptaujai šāda veida referendums netika izdarīts.

 Vienošanās par pēckara robežām 
 Vācija pēc kara sadalāma vairākās valstīs
 Polijas austrumu robeža nospraužama pa Kerzona līniju, bet rietumu robeža gar Oderas upiManfred Goertemaker: Die Potsdamer Konferenz 1945. In: Stiftung Preußische Schlösser und Gärten Berlin-Brandenburg (Hrsg.) Schloss Cecilienhof und die Potsdamer Konferenz 1945. Unveränderter Nachdruck 2001, Berlin 1995, , S. 61.
 Belostokas apgabals atdodams Polijai, bet PSRS kompensācijā iegūst Austrumprūsijas daļu
 Rietumu sabiedrotie uzstāj uz Somijas neatkarību
 Par Baltijas valstu pievienošanu PSRS rīkojams plebiscīts (tautas nobalsošana) nenoteiktā nākotnē, bet ne starptautiskā kontrolē
 Atjaunojama Irānas neatkarība
 Josips Brozs Tito atzīstams kā patstāvīgs sabiedrotais Dienvidslāvijas teritorijā

 Skatīt arī 
 Jaltas konference
 Potsdamas konference

 Atsauces 

 Ārējās saites 

 Foreign relations of the United States diplomatic papers, The Conferences at Cairo and Tehran, 1943 
 Deklarācija 
 Kvebekas, Kairas un Teherānas konferences 

Kategorija:Otrais pasaules karš
Kategorija:Starptautiskās sanāksmes
Kategorija:Irānas vēsture
Kategorija:1943. gads