Jānis Zālītis (komponists)

Jānis Zālītis (1884 — 1943) bija latviešu komponists un viens no ievērojamākajiem 1920.-1930. gadu mūzikas kritiķiem. Latvijas Nacionālās operas pirmais direktors (1919-1922). Viņa mūziku dziļi ietekmējis ar simbolismu saistītais 20. gadsimta pirmo gadu desmitu mākslas novatorisms.

 Dzīvesgājums 
Dzimis Nītaurē 1884. gada 12. februārī. Mācījās pie Nītaures draudzes skolotāja un ērģelnieka Jāņa Zalcmaņa, kas bija beidzis Cimzes skolotāju semināru. 1899. gadā pārcēlās uz dzīvi Rīgā, kur viņa muzikālie audzinātāji bija Emīls Dārziņš un H. Seifrics.

No 1904. līdz 1915. gadam viņš studēja Pēterburgas konservatorijā profesora Homiliusa ērģeļu klasē, no 1908. gada speciālās kompozīcijas teorijas klasē, dažus gadus pavadot arī profesora Jāzepa Vītola praktiskās kompozīcijas speciālklasē. Pirmajos konservatorijas gados tapa Zālīša dziesmas „Rīts” (K. Skalbes vārdi), „Ziedu nakts” (A. Saulietis), „Laimīti man meklējot” (E. Treimanis-Zvārgulis), „Rudenis” (J. Poruks), „Eža kažociņš” (K. Štrāls), „Veļu naktī” (A. Austriņš) u.c. Pēterburgas gados Zālītis no 1910. gada iesāka arī savas mūzikas recenzenta gaitas.

Pēc Latvijas brīvības cīņu beigām Zālītis 1919. gadā kļuva par tikko nodibinātās Latvijas Nacionālās operas direktoru (1919-1922, 1926-1928). Rakstīja mūzikas recenzijas avīzēs "Latvija", "Dzimtenes Vēstnesis", "Līdums", "Baltija", vēlāk pastāvīgi "Jaunākās Ziņās". Otrā pasaules kara gados bija Rīgas mūzikas skolas (bijušās Tautas konservatorijas) direktors.

Miris no akūtas infekcijas 1943. gada 12. decembrī Rīgā, apglabāts Meža kapos.„Tēvija” Nr. 293. 14.12.1943.

 Darbi 
Zālītis komponējis ap četrdesmit solodziesmu, tikpat kordziesmu, folkloras apdares, daži klavierdarbi. Viņa daiļrade ar savu intensīva lirisma un garīguma izpausmi pieder pie latviešu mūzikas dārgumiem. Apmēram puse Zālīša kordziesmu uzrakstītas līdz 1918. gadam, tajās pilnīgi nobriedis viņa kora stils, ko raksturo oriģināls, tonalitātes paplašināšanā sakņots harmoniju kolorīts, poētiski izsmalcināta muzikālā deklamācija un bieži vien kamermuzikāla faktūra.
Viņa slavenākās dziesmas ir 1912. gadā komponētā „Biķeris miroņu salā” (J. Poruks), „Ceļš uz dzimteni” (1916., P. Blaus), „Pie koklētāja kapa” (1913., A. Austriņš), kas rakstīta E. Dārziņa nāves piemiņai. Retāk izpildītas dziesmas ir „Kad nakts” (1913., Rainis), „Birztaliņa” (1916., K. Jēkabsons), „Tā vēsma” (1916., J. Poruks), „Kā sniegi” (1920., J. Jaunsudrabiņš).

 Literatūra 
 Jānis Zālītis. Raksti. Jēkaba Vītoliņa un Mildas Zālītes redakcijā. Rīga: Latvijas Valsts izdevniecība, 1960. (Jāņa Zālīša kritikas un raksti no Jaunākām Ziņām un citiem izdevumiem)

 Atsauces 

 Ārējās saites 

Kategorija:Latviešu komponisti
Kategorija:Triju Zvaigžņu ordeņa komandieri
Kategorija:Triju Zvaigžņu ordeņa virsnieki
Kategorija:Rīgas Meža kapos apbedītie
Kategorija:Cēsu novadā dzimušie