Rudzupuķu smilšbeka

Rudzupuķu smilšbeka jeb zilējošā cūku beka (Gyroporus cyanescens, agrāk arī Suillus cyanescens un Boletus cyanescens) ir Latvijā samērā reta smilšbeku dzimtas sēne, kuras augļķermeņi ir ēdami. Ievērojama ar savu īslaicīgo, bet spēcīgo zilēšanu griezumu vietās, ko izraisa sēnē esošā girocianīna oksidācija.Stefan F. Nelsen — Bluing Components and Other Pigments of Boletes, 13. lpp.

 Sēnes apraksts 
 Cepurīte: krāsa bāli salmu vai smilšu dzeltena, uz vecumu pelēkdzeltena, reizēm brūngandzeltena vai pelēkbrūna. Virsmiziņa mataina. Forma sākumā pusapaļa, vēlāk polsterveida, bieži ar neregulāriem pauguriem. Platums līdz 10, retāk 15 cm. Mīkstums balts vai iedzeltens, ar vāju smaržu un patīkamu garšu, griezumu vietās tūlīt stipri zilē rudzupuķu nokrāsā, bet vēlāk atgūst iepriekšējo krāsu.
 Stobriņi: sākumā bālgani, pēc tam iedzelteni, nepiekļaujas kātiņam. Atveres sīkas, apaļas, baltas, sēnei augot dzeltē, iespiedumu vietās zilē. Sīko stobriņu atveru daudzums uz 1 mm² 1—3, kas ir vidēji vairāk nekā parasti stobriņu sēnēm, stobriņi gari, līdz 18 mm.Гиропорус синеющий
 Kātiņš: balts vai cepurītes krāsā, apakšdaļā sīki pūkains līdz zvīņains, ar paresninātu apakšdaļu un strupu galu. Reizēm vidusdaļā gredzenveida pūku sabiezējums. Iekšpusē porains, vēlāk ar sūkļainu dobumu. Garums līdz 10 cm, resnums 1—4 cm. Iespiedumos zilē.
 Sporas: gludas, elipsoīdas, bezkrāsainas, masā bālgandzeltenas, 8—16/4—8 µm.
 Bazīdijas: 11—30/5—9 µm.
 Cistīdas: vālesveida, bezkrāsainas, ap atverēm koncentrētas, 35—50/8—10 µm.A.Balodis, “Rokasgrāmata sēņotājiem”, Liesma, 1974. 105. lpp.Л.Лебедева, «Грибы», Госторгиздат, 1937. 55. lpp.M.Antone, “Sēnes”, Avots, 2003. 68. lpp. .T.Lesoe, “Sēnes”, Zvaigzne ABC, 1998. 195. lpp. .Sugu enciklopēdijaI.Dāniele, D.Meiere "Lielā Latvijas sēņu grāmata", Karšu izdevniecība Jāņa sēta, Rīgā, 2020, 47. lpp.Boletales.com

 Augšanas apstākļi 

Mikorizas sēne, veido to ar dažādiem kokiem, bieži ar bērziem un priedēm. Aug no jūlija līdz oktobrim retos dažādu tipu mežos, skābās un smilšainās augsnēs, bieži ceļmalās.«Грибы СССР», Мысль, Москва, 1980., 145. lpp.Š.Evansa, Dž.Kibijs, “Sēnes”, Zvaigzne ABC, 2004. 206. lpp. . Ir dati, kas liek domāt, ka tā var būt ne tikai mikorizas sēne, jo paretam sastopama arī pļavās un atklātās vietās.Kuo, M. (2013, December). Gyroporus cyanescens. — MushroomExpert.Com Bieži sastopama Eiropā, ASV un mērenajā Āzijas joslā,"Broken and Blue" - A video starring Gyroporus cyanescens, taču nevienmērīgi.Cornflower Bolete

 Barības vērtība 

Ēdama bez iepriekšējas novārīšanas. Garšīga, cepot mīkstums kļūst koši dzeltens.V.Lūkins, “Bekas”, Liesma, 1978. 29. lpp. Bieži smilšaina savas augtenes dēļ.

 Līdzīgās sugas 

Latvijā viegli atšķirama no citām sēnēm ar savu stobriņu, smilšu krāsas cepurītes un straujā rudzupuķu krāsas zilējuma komplektu. 

 Skatīt arī 

 Sēņošana
 Sēnes kulinārijā
 Smilšbeku ģints

 Atsauces 

 Ārējās saites 

 Apraksts fungi.lv
 Mycobank

Kategorija:Bekas
Kategorija:Ēdamās sēnes
Kategorija:Stobriņu sēnes