Andrejs Zeidaks

Andrejs Zeidaks (dzimis  Kuldīgā, Kurzemes guberņā, miris , Ņūtonā, ASV) bija latviešu daiļdārznieks, ainavu arhitekts. 
Līdz 1900. gadam Zeidaka skolotājs bija Georgs Kūfalts.

 Dzīvesgājums 
Dzimis  Kuldīgā. Viņa vecāki bija vienkārši ļaudis: tēvs - sargs, māte strādāja par saimnieci tuvējās muižās. Jau 10 gadu vecumā  Andrejs sāka strādāt sērkociņu fabrikā. Kad nomira tēvs, Zeidakam nācās sešpadsmit gadu vecumā pamest skolu un no 1890. līdz 1893. gadam viņš bija dārznieks Padures pagasta Ķimales muižā. Muižas īpašniekam, Kuldīgas apriņķa bruņniecības maršalam A. Buholcam, bija lieli plāni. Pēc arhitekta E. Zeilersa projekta tika pārbūvēta muižas ēka, kur tika izveidota pat palmu māja ar apsildāmo grīdu, pie parka izveides bija pieaicināts galvenais Rīgas dārzu arhitekts Georgs Kūfalts. Puisi ļoti ieinteresēja dārzkopība, un, lai varētu lasīt jaunāko speciālo literatūru, viņš mācījās krievu un vācu valodu.

1894. gadā Zeidaks iestājās darbā Georga Kūfalta birojā. Pēc gada viņam jau uzticēja jaunākā zīmētāja pienākumus, kur galvenokārt jāzīmē apstādījumu plāni. Redzot, ka Zeidakam labi padevās viss, kam vien viņš ķērās klāt, Kūfalts viņam ļāva patstāvīgi izstrādāt nelielus projektus. Septiņi gadi pagāja, nemitīgi pilnveidojoties un mācoties no meistara bagātās pieredzes.
1896. gadā Viskrievijas Ķeizariskās dārzkopju biedrības konkursā par Pēterburgas Ziemas pils apstādījumu pilnveidošanas projektu Zeidaks ieguva zelta medaļu. Zeidaks vadīja apstādījumu pārveidošanas darbus ap Ziemas pili Pēterburgā.
Darbs Pēterburgā mudināja Zeidaku aizvien vairāk iedziļināties speciālajā ārzemju mākslas un daiļdārzniecības literatūrā.

1901. gadā tika izsludināts konkurss par labāko projektu ļoti lielam parkam pie Kara akadēmijas Pēterburgā, Zeidaks ieguva pirmo vietu un zelta medaļu. Rudenī Zeidaks nolēma pārcelties uz Harkivu un pēc tam Kijivu, kur nodibināja daiļdārzniecības uzņēmumu, tāpat nodarbojās ar muižu un privātīpašumu apstādījumu projektēšanu. Viņš tika dāsni atalgots, un tas deva iespēju apceļot Rietumeiropu: Vāciju, Dāniju, Angliju, Zviedriju, Somiju, iegūt jaunās zināšanas.

Pēc Pirmā pasaules kara sākuma, kad G. Kūfaltu apcietināja un deportēja, Zeidaks 1915. gada februārī atgriezās Latvijā. Pēc kara viņa ģimenei ierādīja lielu savrupmāju Rīgas pilsētas dārzkopības teritorijā. Viņš vadīja Rīgas dārzu saimniecību līdz 1944. gadam. Darbojās arī Rīgas Brāļu kapu komitejā un tās tehniskajā komisijā (no 1920. līdz 1936. gadam). Pēc Zeidaka projekta izveidoja vairākus parkus un dārzus Rīgā (Ziedoņdārzs, Miera parks u.c.)

Otrā pasaules kara laikā viņš kopā ar ģimeni 1944. gadā devās bēgļu gaitās uz Vāciju, 1951. gadā pārcēlās uz dzīvi ASV.

 Apbalvojumi 
1929. gadā Zeidaku apbalvoja ar Vāsas ordeni (Zviedrija).

 Atsauces 

Kategorija:1874. gadā dzimušie
Kategorija:Kuldīgā dzimušie
Kategorija:1964. gadā mirušie
Kategorija:Dārzkopji