Jelgavas Latviešu biedrība

Jelgavas Latviešu biedrība (JLB) jeb Jelgavas latviešu sadraudzības biedrība ir 1880. gadā dibināta latviešu sabiedriskā organizācija, kas līdztekus Rīgas Latviešu biedrībai ir viena no vecākajām latviešu sabiedriskajām organizācijām.

 Vēsture 

 19. gadsimtā 
Jelgavas Latviešu biedrības dibināšanas ierosinātājs bija „Baltijas Zemkopja” izdevējs Māteru Juris, kas 1875. gadā ieradās Jelgavā un bija opozīcijā Rīgas Latviešu biedrības dominancei. Biedrības pamatus viņš radīja vietējā biškopju biedrībā, sapludinot tajā latviešus un tā atkarojot to no vācbaltiešiem.

Jaunā biedrība oficiāli sāka darbību 1880. gadā un ievēlēja Māteru par pirmo priekšnieku. 1881. gadā Jelgavas Latviešu biedrība iegādājās Mēdemu villu un parku, kur rīkoja koncertus un teātra izrādes.
Gadu pirms Mātera nāves (1884) biedrības vadību pārņēma ārsts Jēkabs Bullis, kas pārņēma pirms tam rusofilo Jelgavas nedēļas avīzi „Tēvija” un pārveidoja „Baltijas Vēstneša” garā.
1887. gadā par priekšnieku ievēlēja jauno advokātu Jāni Čaksti, kurš jau bija pazīstams ar savu darbību Maskavas latviešu lasāmajos vakaros. 1889. gadā Čakstes rokās pārgāja „Tēvijas” vadība, ar ko viņa sabiedriskais stāvoklis nostiprinājās vēl vairāk. Čakstes popularitāti vēl vairāk veicināja viņa atklātā nacionālisma nostāja, un viņa laikā Jelgavas latviešu biedrība iekaroja vadošu vietu visā Kurzemes guberņā.

1893. gadā Jelgavas Latviešu biedrība panāca atļauju rīkot IV vispārējos dziesmu svētkus ar Čakstes vēlējumu „Jelgavu izcelt kā visas Kurzemes un Zemgales sabiedriskās kustības centru un vēl lielākā mērā kurzemniekus sajūsmināt savā uzsāktajā nacionālā kultūras darbā”. Lai atvieglotu Krievijas Impērijas varas iestāžu atļaujas piešķiršanu, svētkiem izvēlējās 1895. gadu, kad apritēja 100 gadi, kopš Kurzemes hercogiste un Piltenes apgabals bija pievienoti Krievijas Impērijai. Pret šo ierosinājumu neiebilda toreizējais Kurzemes gubernators Šipjagins, kurš latviešu jautājumos bija samērā neitrāls, un 1893. gada rudenī atļauja tika saņemta no Pēterburgas.Valentīns Bērzkalns (1965), Latviešu dziesmu svētku vēsture: 1864—1940, Bruklina: Grāmatu draugs, 156. lpp.

 20. gadsimta 1. pusē 
1901.—1902. gadā Jelgavas Latviešu biedrības priekšnieks bija Jānis Bisenieks.
Pēc 1905. gada revolūcijas par biedrības priekšnieku ievēlēja Jelgavas luterāņu mācītāju un žurnālistu Jāni Veismani (1906—1912).

Jelgavas Latviešu biedrība pārdzīvoja Pirmo pasaules karu, bēgļu laikus, Latvijas Neatkarības karu un bermontiādi un savu darbību turpināja līdz 1940. gada Latvijas okupācijai, kad padomju vara to slēdza, līdzīgi kā simtiem citu sabiedrisko organizāciju.
Vācu okupācijas laikā biedrība savu darbību atsāka, bet pēc 1944. gada padomju okupācijas atkal tika likvidēta.

 Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas 
1989. gada vasarā sanāca iniciatīvas grupa, kas nolēma atjaunot Jelgavas Latviešu biedrību un 1990. gada 10. jūlijā, klāt esot 86 atjaunotās biedrības biedriem, tika pieņemti atjaunotās Jelgavas Latviešu biedrības statūti.Ieskats Jelgavas Latviešu biedrības vēsturē

No 1993. gada 25. līdz 27. jūnijam Jelgavas Latviešu biedrība rīkoja pirmo jelgavnieku saietu, kurā piedalījās gan daudzi Latvijas iedzīvotāji, gan 37 ārzemēs dzīvojošie jelgavnieki, tostarp Vaira Vīķe-Freiberga un Imants Freibergs no Kanādas, rakstnieces Rita Gāle no ASV un Aina Vāvere no Austrālijas. Saieta programmā ietilpa tikšanās ar pilsētas, rajona un Latvijas Lauksaimniecības akadēmijas vadības pārstāvjiem, piemiņas brīži pie Jelgavas atbrīvošanas pieminekļa, skolu biedru tikšanās, kā arī ekskursijas uz Aspazijas dzimtajām „Daukšām” un Edvarta Virzas „Billītēm”.

No 1995. gada 9. līdz 11. jūnijam notika otrais jelgavnieku saiets, kura laikā Jāņa kapos atklāja piemiņas akmeni Māteru Jurim un ko noslēdza piedalīšanās pilsētas dziesmu svētkos. No 1997. gada 14. līdz 15. jūnijam notika trešais jelgavnieku saiets, kurā rīkoja ekskursijas uz Kārļa Ulmaņa dzimtajām mājām „Pikšām”, ekskursija ar kuģi pa Lielupi uz Jāņā Čakstes mājām „Aučos”. No 2000. gada 9. līdz 11. jūnijam notika ceturtais saiets, kas bija veltīts biedrības 120 gadu jubilejai.

 Jelgavas Latviešu biedrības nams 

Ziemeļu jūgendstila ēka celta no 1908. līdz 1909. gadam uz biedrības priekšnieka Jāņa Čakstes zemesgabala pēc arhitekta Paula Eplē projekta.
Pirmā stāva apdare bija veidota no granīta blokiem, tajā atradās vairāki veikali. Otrajā stāvā atradās foajē telpa, bibliotēka un biedrības lielā zāle ar teātra izrādēm lietojamu griežamu skatuvi, bet trešajā stāvā atradās viesistabas un darbinieku telpas.

20. gadsimta 20. gados Jelgavas Latviešu biedrības nams darbojās kā daudzfunkcionāls kultūras un sabiedriskās dzīves centrs. Ēkā darbojās teātris, Jelgavas Patērētāju biedrība, ritma un plastikas studija, notika koru mēģinājumi, kā arī darbojās tējnīca. Teātra skatītāju zālē parterī bija 708 sēdvietas, bet balkonā — 106 sēdvietas.

1944. gada kaujās par Jelgavu nams tika nopostīts. 1947. gadā Latviešu biedrības nama vietā uzcēla universālveikalu "Draudzība" ar priekšā esošu skvēru, bet biedrības nama drupu nojaukšanu pabeidza 1950. gadā. 20. gadsimta 90. gados universālveikalu "Draudzība" pārsauca par tirdzniecības namu "Laimdota", bet 2000. gadā — par tirdzniecības namu "Kanclers". No 1999. līdz 2010. gadam Jelgavas teritorijas plānojumā bija paredzēta iespēja, ka tirdzniecības namu varētu nojaukt un Latviešu biedrības namu atjaunot, tomēr iecere palika neīstenota.

2025. gada 10. oktobrī pie tirdzniecības centra "Kanclers" Jelgavas Latviešu biedrība atklāja piemiņas plāksni biedrības vēsturiskajam namam.

 Atsauces 

Kategorija:Sabiedriskās organizācijas