Kristofers Hičinss

Kristofers Eriks Hičinss (, dzimis , miris ) bija Lielbritānijas un ASV publicists, rakstnieks, polemiķis un žurnālists.

Publicējies daudzos ievērojamos Lielbritānijas un ASV izdevumos − New Statesman, The Nation, The Atlantic, The London Review of Books, The Times Literary Supplement un Vanity Fair. Hičinss ir vairāk nekā trīsdesmit grāmatu autors, līdzautors, redaktors vai līdzredaktors. Viņa darbu tematika ir galvenokārt politika, literatūra un reliģija. Biežs viesis sarunu šovos un pazīstams lektors konferencēs, kā arī aktīvs debašu dalībnieks. Konfrontējošā debašu stila dēļ tiek gan slavināts, gan pelts. Pazīstams arī vairāku netradicionālu uzskatu dēļ − kritizējis tādas pazīstamas publiskas personas kā māti Terēzi, Billu Klintonu, Henriju Kisindžeru, princesi Diānu un pāvestu Benediktu XVI.

Politisko uzskatu ziņā sevi raksturojis kā sociālistu un marksistu, bet sāka norobežoties no kreisajiem politiskajiem spēkiem pēc to pasīvās reakcijas uz Salmana Rušdi "Sātanisko vārsmu" fatvu. 2001. gada 11. septembra uzbrukums ASV pastiprināja viņa viedokli par ASV ārpolitiku: tai aktīvi jārīkojas pret "fašismu ar islāma seju".He Knew He Was Right http://www.newyorker.com/archive/2006/10/16/061016fa_fact_parker?currentPage=all
Publicēja vairākus rakstus, aizstāvot karu Irākā, kā dēļ Hičinsu dēvēja par neokonservatīvo, tomēr pats autors uzsvēra, ka noteikti nav "nekāda veida konservatīvais". Viņa draugs rakstnieks Īans Makevans uzskatīja, ka Hičinss pārstāv prettotalitāros kreisos spēkus.Eaton, George. The New Statesman Interview: Christopher Hitchens www.newstatesman.com, 12 July 2010. Retrieved 7 November 2010. Hitchens recalls in his memoir having been "invited by Bernard-Henri Levy to write an essay on political reconsiderations for his magazine La Regle du Jeu. I gave it the partly ironic title: 'Can One Be a Neoconservative?' Impatient with this, some copy editor put it on the cover as 'How I Became a Neoconservative.' Perhaps this was an instance of the Cartesian principle as opposed to the English empiricist one: it was decided that I evidently was what I apparently only thought." 2010. gadā intervijā BBC Hičinss atzina, ka joprojām sevi uzskata par marksistu.

Kā pazīstams reliģijas kritiķis un antiteists, Hičinss uzskatīja, ka cilvēks var būt ateists un vēlēties kaut dievs pastāvētu, bet antiteists ir tāds cilvēks, kurš ir atvieglots, ka tādam apgalvojumam nav nekādu pierādījumu. Viņaprāt, reliģija un pats dieva vai augstākas būtnes koncepts ir totalitārisma paveids, kas sagrauj indivīda brīvību, un ka runas brīvībai un zinātniskiem atklājumiem būtu jādefinē ētikas normas un pilsoniskas sabiedrības būtība, nevis reliģijai. Viņa 2007. gadā izdotais pretreliģiskais polemikas darbs "Dievs nav dižs" (God is not Great) ir pazīstamākais Hičinsa darbs.

Hičinss mira 2011. gada 15. decembrī no barības vada vēža izraisītām komplikācijām. Viņš pats nenoliedza, ka slimība, visticamāk, radusies tāpēc, ka viņš visu mūžu daudz smēķējis un lietojis alkoholu.

 Atsauces 

 Ārējās saites 

Kategorija:1949. gadā dzimušie
Kategorija:2011. gadā mirušie
Kategorija:Hempšīrā dzimušie
Kategorija:Ateisti
Kategorija:Angļu valodā rakstošie
Kategorija:ASV publicisti
Kategorija:Britu publicisti