Septimijs Severs

Lūcijs Septimijs Severs Augusts (; dzimis , miris ) bija Romas impērijas 20. imperators no Severu dinastijas, kas valdīja no  līdz . Viņš sagrāba varu pēc imperatora Didija Juliāna nāves tā sauktajā "piecu imperatoru gadā", kad par imperatoriem 193. ɡadā pasludināja Pertinaksu, Didiju Jūliānu, Peskēniju Nigeru, Klodiju Albīnu un Septimiju Severu. 

 Dzīvesɡājums 
Dzimis Lībijā, turīgā un ietekmīgā ģimenē, kas bija piederīga pie jātnieku kārtas. Viņam tēvam bija daļēji pūniešu izcelsme. Tiek uzskatīts par pirmo provincē dzimušo un provinciālas izcelsmes imperatoru.

Pēc varas nostiprināšanās Septimijs Severs aizvadīja vairākus karus. Sakāva Partiešu karaspēku un paplašināja impērijas robežas līdz Tigras upei. Tāpat arī 202. gadā karoja Ziemeļāfrikā, Mauretānijas provincē, kur nostiprināja impērijas dienvidu robežu. Savas valdīšanas pēdējos gados Severs devās uz Britāniju, kur atjaunoja Adriāna valni. 208. gadā iebruka Kaledonijā (taɡadējā Skotijā), bet pēc vairāku gadu karadarbības nespēja gūt panākumus. 210. gadā smagi saslima un nākamajā gadā Eborakas pilsētā nomira.

Lai cīnītos ar naudas trūkumu valsts kasē, Severs sāka kalt monētas ar mazāku zelta un sudraba daļu, kas noveda pie inflācijas. Viņš mira 211. gadā un viņu nomainīja dēli Karakalla un Geta.

 Ārējās saites 

Kategorija:145. gadā dzimušie
Kategorija:211. gadā mirušie
Kategorija:Severu dinastija