Oskars II

Oskars II (; dzimis , miris ) bija Zviedrijas karalis no 1872. gada līdz savai nāvei 1907. gadā un Norvēģijas karalis no 1872. gada līdz 1905. gadam, kad Norvēģija izstājās no ūnijas ar Zviedriju.

Kļuva par karali pēc sava brāļa Kārļa XV, kuram nebija vīriešu kārtas pēcnācēju, nāves 1872. gadā. Oskara II laikā notika Norvēģijas neatkarības atgūšana, kas formāli centrējās ap prasību pēc Norvēģijas ārlietu ministrijas. 1905. gadā Norvēģijas parlaments atcēla Oskaru II no troņa un par Norvēģijas karali kļuva Dānijas princis, Oskara II brāļameitas dēls Hokons VII. Oskara II laikā sākās Nobela prēmijas pasniegšana. Tā kā tolaik Zviedrija un Norvēģija ietilpa vienā valstī, mūsdienās Nobela miera prēmiju piešķir Oslo. Oskars II atbalstīja arktiskās ekspedīcijas. Pasaulē iemantoja autoritāti, tāpēc dažkārt viņu uzaicināja par šķīrējtiesnesi starptautiskos strīdos.

 Vizīte Rīgā 
1875. gada 9. jūlijā karalis Oskars II ieradās Rīgā un turpināja tālāko ceļu uz Maskavu un Pēterburgu.No. 508. Mr. Schuyler to Mr. Fish. Legation of the United States, Saint Petersburg, July 20, 1875
 Atsauces 

 Ārējās saites 

Kategorija:1829. gadā dzimušie
Kategorija:1907. gadā mirušie
Kategorija:Stokholmā dzimušie
Kategorija:Bernadotu dinastija
Kategorija:Zviedrijas monarhi
Kategorija:Ar Krizantēmas ordeni apbalvotie