Mušmires

Mušmires (Amanita) ir aptuveni 700 sugu liela lapiņu sēņu ģints, kas pieder mušmiru dzimtai. Latvijā atrastas 19 sugas, visā Ziemeļeiropā ap 30.Latvijā konstatētās sēņu sugas  — Cepurīšu sēnes — AI.Dāniele, D.Meiere "Lielā Latvijas sēņu grāmata", Karšu izdevniecība Jāņa sēta, Rīgā, 2020, 33.-34. lpp. GBIF 2021. gada beigās norāda pasaulē pavisam 712 mušmiru ģints sugu.GBIF sugu saraksts Ģints zinātnisko aprakstu devis Pēšons 1794. gadā.Mycobank — Amanita Daļa mikologu no mušmiru ģints nodala makstsēnes,«Грибы СССР», Мысль, Москва, 1980., 187., 192. lpp. tomēr 21. gadsimta sākumā vairums autoru uzskata tās par mušmiru ģints īpašu sekciju.

 Apraksts 

Mušmires ir vidēja līdz liela izmēra cepurīšu sēnes, ar bieži spilgti krāsotām cepurītēm, uz kurām ilgstoši saglabājas vispārējā un daļējā plīvura atliekas plēksnīšu, retāk lēveru veidā. Cepurītes forma no izliektas līdz plakanai, lapiņas mīkstas, baltas (reti vāji dzeltenīgas), brīvas. kātiņš tievs, balts vai dzeltens, gluds vai šķiedrains, apakšgalā ietverts vaļīgā makstī vai retāk makstveida gredzenā, mušmirēm ar gredzenu kātiņa vidusdaļā, makstsēnēm bez. Sporas bezkrāsainas, apaļas līdz eliptiskām, to birumraksts baltā krāsā. Ģints tipiskā suga ir sarkanā mušmire.Index Fungorum

 Izplatība 
Mušmires kopumā ir sastopamas visos kontinentos un klimatiskajās zonās, ieskaitot Antarktīdu.GBIF mušmiru atrašanas vietu karte

 Latvijā atrastās sugas 
Latvijā atrasto sugu nosaukumi norādīti pēc LMB 2002. gada saraksta ar dažiem Latvijas mikologu 2020. gada labojumiem.

 Mušmires 
+ Latīniskie nosaukumi Latviskie nosaukumiAmanita citrinaBālā mušmireAmanita virosa,Baltā mušmireAmanita strobiliformisBārkstainā mušmireAmanita regalisBrūnā mušmireAmanita gemmataDzeltenā mušmireAmanita eliaeElijas mušmire,Elija mušmire 
+ Latīniskie nosaukumi Latviskie nosaukumiAmanita pantherinaPanteru mušmireAmanita excelsa,Pelēkā mušmireAmanita muscariaSarkanā mušmireAmanita rubescensSarkstošā mušmireAmanita porphyriaVioletbrūnā mušmireAmanita phalloidesZaļā mušmire 

 Makstsēnes 
+ Latviskie nosaukumi Latīniskie nosaukumiAlkšņu makstsēneAmanita friabilisČūskādas makstsēneAmanita ceciliaeDivkrāsu makstsēneAmanita battarraeDzeltenbrūnā makstsēneAmanita fulvaOlīvpelēkā makstsēneAmanita olivaceogriseaOranžā makstsēneAmanita croceaPelēkā makstsēne, arī Parastā makstsēneAmanita vaginataSmalkgredzena makstsēneAmanita submembranaceaSniegbaltā makstsēneAmanita nivalisA.Balodis, “Rokasgrāmata sēņotājiem”, Liesma, 1974., 66. lpp.

 Pazīstamākās Latvijā neatrastās sugas 
Sarakstā pamatā iekļautas sugas, kas vismaz 200 reizes fiksētas GBIF novērojumos vai atzīmētas kā regulāri lietojamas pārtikā ANO pārskatā.Boa E. (2004). Wild Edible Fungi: A Global Overview Of Their Use And Importance To People (Non-Wood Forest Products). Food & Agriculture Organization of the UN. p. 135. ISBN 978-92-5-105157-3.

Amanita abrupta, Amanita albocreata, Amanita aprica, Amanita augusta, Amanita aurea, Amanita australis, Amanita basii, Amanita bingensis, Amanita bisporigera, Amanita brunnescens, Amanita caesarea, Amanita caesareoides, Amanita calopus, Amanita calyptrata, Amanita calyptratoides, Amanita calyptroderma, Amanita cheelii, Amanita chepangiana, Amanita chlorinosma, Amanita cokeri, Amanita constricta, Amanita contui, Amanita echinocephala, Amanita farinosa, Amanita flammeola, Amanita flavorubescens, Amanita flavoconia, Amanita flavorubescens, Amanita franchetii, Amanita goosensiae, Amanita hemibapha, Amanita howae, Amanita inaurata, Amanita inculta, Amanita jacksonii, Amanita lavendula, Amanita losii, Amanita mairei, Amanita marmorata, Amanita multisquamosa, Amanita nothofagi, Amanita novinupta, Amanita ochrophylla, Amanita ochrophylloides, Amanita ocreota Amanita ovoidea, Amanita pachycolea, Amanita parcivolvata, Amanita pekeoides, Amanita perphaea, Amanita persicina, Amanita pseudoporphyria, Amanita rhodophylla, Amanita robusta, Amanita roseolamellata, Amanita spissacea, Amanita spreta, Amanita submembranacea, Amanita tanzanica, Amanita torrendii, Amanita tuza, Amanita umbonata, Amanita umbrinella, Amanita xanthocephala, Amanita velosa, Amanita verna, Amanita vernicoccora, Amanita virgineoides, Amanita volvata, Amanita zambiana.

 Ekoloģija 

Mikorizas sēnes, sastopamas visu tipu mežos un visos kontinentos, Latvijā visas sugas aug vasarā un rudenī.Sēnes.lv: Mušmires

 Lietošana pārtikā 

Ēdamas vai vismaz nav indīgas ir visas Latvijā sastopamās makstsēnes, taču vairums Latvijā augošo mušmiru ir indīgas, īpaši zaļā un baltā mušmire, kuras pieder pie pasaules indīgākajām sēnēm un satur dažādu toksīnu kompleksu, kura bīstamākā sastāvdaļa ir alfa-amanitīns.Köppel C (1993). "Clinical symptomatology and management of mushroom poisoning". Toxicon. 31 (12): 1513—40. doi:10.1016/0041-0101(93)90337-I. PMID 8146866. Puse zaļās mušmires cepurītes satur nāvējošu dozu pieaugušam cilvēkam, tāpēc pat sabirzušas sēnes daļas, nejauši pagatavotas  kopā ar citām sēnēm, var būt nāvējošas. Līdz 20. gadsimta vidum mirstība no zaļajām mušmirēm sasniedza 60-70%, mūsdienās valstīs, kur pieejama attīstīta medicīna, tā kritusies līdz 10-15%.Benjamin, Denis R. (1995). Mushrooms: Poisons and Panaceas—A Handbook for Naturalists, Mycologists and Physicians, p.215. New York: WH Freeman and Company. ISBN 978-0-7167-2600-5. Pie šīs pašas grupas pieder baltā mušmire un Latvijā neatrastā, bet Dienvideiropā pavasaros biežā Amanita verna. Tikmēr cēzaru mušmire, kas tāpat sastopama Dienvideiropā, jau kopš antīkā laikmeta tikusi uzskatīta par delikatesi un pasniegta Romas imperatoru galdos.Mediterranean vegetables : a cook's ABC of vegetables and their preparation in Spain, France, Italy, Greece, Turkey, the Middle East, and north Africa with more than 200 authentic recipes for the home cook. Wright, Clifford A Latvijā ir arī dažas ēdamas mušmires, no kurām bieži sastopama sarkstošā mušmire, tomēr to reti ievāc bīstamās līdzības dēļ ar indīgajām mušmirēm.

 Psihoaktīvās vielas 
Saindēšanās ar daļu mušmiru sugu izsauc halucinācijas, kā arī citus negatīvus efektus, kā muskuļu koordinācijas zaudēšanu. Parasti par to ir atbildīgs muscimols, kuru satur sarkanā mušmire un tās tuvākās radiniecesChilton, WS; Ott, J (1976). "Toxic metabolites of Amanita pantherina, A. Cothurnata, A. Muscaria and other Amanita species". Lloydia. 39 (2—3): 150—7. PMID 985999. — Latvijā tās ir dzeltenā, brūnā, panteru un aizsargājamā Elijas mušmire. Nāves gadījumi, saindējoties ar muscimolu, ir reti un parasti notiek ar bērniem vai hroniski slimiem ļaudīm.Spoerke, David (Ed) (1994). Handbook of mushroom poisoning : diagnosis and treatment. Boca Raton: CRC Press. p. 269. ISBN 978-0-8493-0194-0. OCLC 29913834.

 Attēlu galerija 

 Atsauces 

 Ārējās saites 

 Mycobank 
 Index Fungorum 


Kategorija:Sēņu sistemātika