Latvijā sastopamo mārīšu sugu saraksts

Latvijā sastopamas 62 mārīšu dzimtas sugas, kuras ietvertas 28 ģintīs.

 Latvijā sastopamas sugas 
 Attēls Suga/pasuga Autors Piezīmes Avoti Ģints Subcoccinella Guérin-Méneville, 1844  Biešu mārīte (Subcoccinella vigintiquatuorpunctata) (Linnaeus, 1758) 3,5—4,5 mm garas mārītes. Iedzimtas Eirāzijas (izņemot ziemeļus) un Ziemeļāfrikas teritorijā, introducētas (ievestas) Ziemeļamerikā. Latvijas teritorijā sastopamas diezgan bieži. Tās bieži sastopamas uz ārstniecības ziepjusaknes (dzelzceļu tuvumā); barojas ar augiem, tajā skaitā ar augsto dižauzu, sējas lucernu, ārstniecības ziepjusakni, Silene virginica, iespējams, ka arī ar ārstniecības amoliņu, pļavas āboliņu. Kāpuri attīstās uz baltās spulgotnes, Silene caroliniana var. pensylvanica, kā arī uz ārstniecības ziepjusaknes. Ģints Cynegetis Dejean, 1836  Bezpunktu mārīte (Cynegetis impunctata) (Linnaeus, 1767) 3—4,5 mm. Eiropa, Krievija (no Eiropas daļas līdz Piejūras apgabalam), Vidusāzija un Kazahstāna. Pieaugušie īpatņi barojas ar augiem (fitofāgi): ar sējas lucernu, ložņu vārpatu, augsto dižauzu, amoliņu un āboliņu. Ģints Coccidula Gyllenhal, 1827  Coccidula rufa (Herbst, 1783) 2—3,5 mm. Eiropa (izņemot Ziemeļeiropu), Ziemeļāfrika un Āzijas rietumi. Latvijas teritorijā sastopama diezgan bieži. Pieaugušie īpatņi barojas ar laputīm. Uz zāles purvainās vietās, tuvu dabiskām ūdenstilpēm (piemēram, vecupēm).  Coccidula scutellata (Herbst, 1783)  2,5—3,5 mm. No Eiropas līdz Kaukāzam, ieskaitot Sibīriju. Pieaugušie īpatņi barojas uz meldriem un ūdenszālēm. Purvos, ezeru krastos, meliorācijas kanālos, applūstošās zemēs. Ģints Scymnus Kugelann, 1794  Scymnus abietis (Paykull, 1798) 2,2—3 mm. Eiropa, Krievija, Kaukāzs un Mongolija. skujkoku mežos uz balteglēm, priedēm, lapeglēm un eglēm. Pieaugušie īpatņi barojas ar laputīm (piemēram, ar Chermes).  Scymnus ater Kugelann, 1794 1—1,5 mm. No Centrāleiropas un Dienvideiropas uz ziemeļiem līdz Vācijas ziemeļiem un Baltijas valstīm. Mežos (bieži ozolu mežos) tuvu ezeriem, parasti uz ozoliem.  Scymnus auritus Thunberg, 1795 2—2,3 mm. Eiropā, Rietumāzijā, Krievijā un Kaukāzā. Mežos (parasti ozolu mežos), dārzos, uz dažiem kokiem un krūmiem: uz ozoliem, ērkšķu plūmēm, baltajām apsēm, Vācijas vilkābelēm, parastajām lazdām, Eiropas segliņiem, asinssarkanajiem grimoņiem. Pieaugušie īpatņi barojas ar laputīm.  Scymnus bipunctatus (Kugelann, 1794) 1,5—2,4 mm. Eiropa.  Scymnus femoralis Gyllenhal, 1827 2,2—3 mm. Centrāleiropa un Dienvideiropa.  Scymnus ferrugatus (Moll, 1785) 2,5—3 mm. Eiropa, Krievija, Kaukāzs un Vidusāzija. Platlapu un jauktu koku mežos, laukos, parkos uz kokiem un krūmiem. Pieaugušie īpatņi barojas ar laputīm.  Scymnus frontalis (Fabricius, 1787) 2—3 mm. Eirāzija; 1988. gadā introducēts ASV. Latvijā diezgan bieža. Barojas ar laputīm (piemēram, ar Aphis, Diuraphis, Dysaphis).  Scymnus haemorrhoidalis Herbst, 1797 1,8—2,2 mm. Eiropa, Krievija, Kaukāzs un Vidusāzija. Laukos un purvos.  Scymnus jakowlewi Weise, 1892 2,5—3 mm.  Scymnus limbatus limbatus Stephens, 1832 Platlapu mežos, uz vītoliem un apsēm  Scymnus nigrinus Kugelann, 1794 2—2,8 mm. Eiropa un Krievija. Kāpuri attīstās uz skujkokiem (parasti uz priedēm), kur barojas ar laputīm (piemēram, ar Chermes).  Scymnus pallipediformis apetzoides Capra et Fursch, 1967 2,3—3 mm. Pieaugušie īpatņi barojas ar laputīm (tajā skaitā Pemphigus ģints), kā arī ar bruņutīm (Lepidosaphes pistaciae).  Scymnus rubromaculatus (Goeze, 1777) 1,8—2,3 mm. Eiropa, Krievija, Kaukāzs un Vidusāzija. Laukos un pļavās. Barojas ar laputīm (piemēram, ar Aphis, Amphorophora, Chaitophorus, Pemphigus).  Scymnus suturalis Thunberg, 1795 1,6—1,9 mm. Eiropa, Krievija, Kaukāzs un Vidusāzija. Latvijā sastopama diezgan bieži. Kāpuri attīstās uz skujkokiem (parasti uz Korejas ciedrupriedēm), kur barojas ar laputīm (piemēram, ar Chermes). Ģints Nephus Mulsant, 1846  Nephus bipunctatus (Kugelann, 1794) 1,3—1,8 mm. Eiropa, Ziemeļāfrika, Krievija, Kaukāzs, Rietumāzija un Mongolija. Barojas ar māņbruņutīm (piemēram, ar Chorizococcus viticola).  Nephus quadrimaculatus (Herbst, 1783) 1,7—2 mm. Mežos.  Nephus redtenbacheri Mulsant, 1846 1,3—1,8 mm. Eiropa, Krievija un Kaukāzs. Sausās pļavās. Ģints Stethorus Weise, 1885  Stethorus punctillum Weise, 1891 1,2—1,8 mm. Eiropa, Āzija; introducētas Ziemeļamerikā. Uz kultūraugiem, augļu kokiem, kur barojas ar ērcītēm-fitofāgiem (kas barojas ar augiem) no Tetranychidae dzimtas (piemēram, ar Tetranychus ludeni, kas ir baklažānu asnu un daudzu citu augu kaitēklis; ar citiem Tetranychus, Eotetranychus, Oligonychus, Panonychus, Tinocallis), ar laputīm un bruņutīm (Parlatoria blanchardi), kā arī dzer Coloradoa rufomaculata (laputis, kas dzīvo uz krizantēmām) izdalījumus. Kāpuri barojas ar ērcītēm. Ģints Hyperaspis Dejean, 1836  Hyperaspis campestris (Herbst, 1783) 2—3,5 mm. Eiropa un Krievija. Latvijā sastopamas ļoti reti. Platlapu un jauktu koku mežos. Pieaugušie īpatņi barojas ar laputīm.  Hyperaspis reppensis (Herbst, 1783) 2—3,5 mm. Austrumeiropa, Urāli un Sibīrija. Latvijā sastopamas ļoti reti. Mežstepju, stepju un pustuksnešu zonās. Pieaugušie īpatņi barojas ar bruņutīm un māņbruņutīm. Ir mirmekofili, var sastapt Tapinoma erraticum skudru ligzdās. Ģints Platynaspis Redtenbacher, 1843  Platynaspis luteorubra (Goeze, 1777) 2,5—3,5 mm. Eiropa, Ziemeļāfrika, Kaukāzs un Turcija. Atklātās, sausās, karstās vidēs, piemēram, virsājos, sausās, skopās ar barības vielām pļavās, ceļmalās un dzelzceļmalās, kā arī smilšainās vidēs, uz zāles tuvu ūdenstilpēm. Pieaugušie īpatņi barojas ar bruņutīm, laputīm (piemēram, ar Aphis, Brevicoryne, Hyapoterus, Myzus, Pterochloroides, Rhopalosiphum, Uroleucon), Pemphigidae (Erisoma lanigerum), māņbrņutiem (Phenacoccus pumilus), Tingidae (Monosteira lobulifera, Uroleucon jaceae). Pārstāvji ir mirmekofili, kuri var dzīvot melnas skudras, Myrmica scabrinoidis, Myrmica sabuleti un Tetramorium caepsicum skudru ligzdās. Kāpuri attīstās uz tīruma usnes un parastā slotzara starp skudrām. Ģints Chilocorus Leach, 1815  Chilocorus bipustulatus (Linnaeus, 1758) 2,7—4 mm. Eiropa, Krievija, Vidusāzija, Mongolija un Ķīna. Mežos uz priedēm. Ir daudzu Coccoidea virsdzimtas kukaiņu plēsēji. Barojas ar bruņutīm Diaspididae un Aleyrodidae.  Chilocorus renipustulatus (L.G.Scriba, 1790) 2,7—3,7 mm. Eiropa, Krievija, Mongolija un Ķīna. Mežos uz kokiem (tādiem kā priedes, dižskābarži un citi). Latvijā sastopamas diezgan bieži. Pieaugušie īpatņi barojas ar Coccoidea virsdzimtas pārstāvjiem, tajā skaitā ar pūkbruņutīm (piemēram, Cryptococcus), bruņutīm (piemēram, arChionaspis, Unaspis, Quadraspidiotus, Pseudaulacaspis, Chrysomphalus), bruņutīm (piemēram, ar Ceroplastes). Ģints Exochomus Redtenbacher, 1843  Exochomus nigromaculatus (Goeze, 1777) 4—4,8 mm Eiropa. Barojas ar laputīm (piemēram, ar Aphis, Hyalopterus) un māņbruņutīm (piemēram, ar Planococcus).  Exochomus quadripustulatus (Linnaeus, 1758) 3—3,7 mm. Eiropa, Vidējie Austrumi, Mongolija un Krievijas Tālie Austrumi; introducēts Austrālijā (iekārtojies Jaundienvidvelsa dienvidrietumos) Latvijā sastopamas diezgan bieži. Barojas ar laputīm (piemēram, ar Chermes).Exochomus quadripustulatus(Linnaeus) . Ģints Coccinula Dobzhansky, 1925  Coccinula quatuordecimpustulata (Linnaeus, 1758) 2,9—4,3 mm. Eiropa, Ziemeļāfrika, Krievija (no Eiropas daļas līdz Piejūras apgabalam), Kaukāzs, Rietumāzija, Kazahstāna un Ķīna. Mežu, mežastepju un stepju zonas. Uz zālaugiem sausās pļavās, mežu pļavās, rets agrocenozēs (dzīvnieku un augu sugu kopums, kas izveidojas lauksaimnieciskās darbības rezultātā). Ģints Anisosticta Dejean, 1836  Anisosticta novemdecimpunctata (Linnaeus, 1758) 3—4 mm. Eiropa, Āzijas centrālās un retumu daļas, Sibīrija un Mongolija. Parasti tuvi purviem uz zālēm un citu ūdenstilpju pieūdens augiem. Pieaugušie īpatņi barojas ar laputīm. Ģints Tytthaspis Crotch, 1874  Sešpadsmitpunktu mārīte (Tytthaspis sedecimpunctata) (Linnaeus, 1761) 2,5—3 mm. No Eiropas caur Sibīriju līdz Mongolijas ziemeļiem un Āfrikas ziemeļaustrumos. Latvijā ir ļoti bieža. Sausos laukos un pļavās, bieži ceļo pa augsni. Ģints Sospita Mulsant, 1846  Sospita vigintiguttata (Linnaeus, 1758) 5—6 mm. Sastopama mežos. Šīs sugas platība un barība ir saistīta ar melnalkšņiem, jo pieaugušie īpatņi un kāpuri barojas ar laputīm no ģints Pterocallis, Crypturaphis grassii, Galerucella solarii vabolēm (ar olām un kāpuriem), ar Lapblusiņām Psylla alni, Psylla cordata. Ir reta mārīšu suga Eiropā, Krievijas Eiropas daļā. Krievijā reģionāli ierakstīta Sarkanā grāmatā. Iemesli kāpēc suga paliek retāka ir skujkoku izciršana un antropogēna slodze. Ģints Myzia Mulsant, 1846  Myzia oblongoguttata (Linnaeus, 1758) 6—8 mm. Latvijā sastopas diezgan bieži. Parasti uz skujkokiem (bieži uz parastās priedes), retāk uz veciem platlapu kokiem. Pieaugušie īpatņi barojas ar laputīm. Ģints Myrrha Mulsant, 1846  Myrrha octodecimguttata (Linnaeus, 1758) 3,5—5,5 mm. Eiropa, Krievija (no Eiropas daļas līdz Amūras apgabalam), Kaukāzs, Vidusāzija un Mongolija. Skujkoku mežos, parasti uz priedēm. Pieaugušie īpatņi barojas ar laputīm. Ģints Propylea Mulsant, 1846  Rakstainā mārīte (Propylea quatuordecimpunctata) (Linnaeus, 1758) 3,5—5,2 mm. Ir dzimumdimorfisms: mātītei uz galvas ir melns traips, tēviņam tā nav. Eiropa, Ziemeļāfrika, Krievija (no Eiropas daļas līdz Kuriļu salām), Kaukāzs, Vidusāzija, Mongolija, Ķīna, Korejas pussala un Japāna; introducēta Ziemeļamerikā. Latvijā ir ļoti bieži sastopama. Pieaugušie īpatņi un kāpuri barojas ar laputīm (piemēram, ar Acyrthosiphon, Aphis, Diuraphis, Eucallipterus, Euceraphis, Myzus, Phorodon) Ģints Calvia Mulsant, 1846  Calvia decemguttata (Linnaeus, 1767) 4,5—7 mm. Dienvideiropa un Ziemeļeiropa, Krievija (no Eiropas daļas caur Dienvidsibīriju līdz Kuriļu salām), Kaukāzs, Mongolija, Ķīna, Himalaji.  Calvia quatuordecimguttata (Linnaeus, 1758) 4—6 mm. Eiropa, Ziemeļāfrika, Krievija (no Eiropas daļas līdz Kuriļu salām), Kaukāzs, Mongolija un Ķīna. Latvijā sastopas diezgan bieži.  Calvia quindecimguttata (Fabricius, 1777) 4,9—6 mm. Eiropa, Krievija (no Eiropas daļas caur Dienvidsibīriju līdz Kuriļu salām), Kaukāzs, Vidusāzija, Mongolija, Indija, Ķīna un Japāna. Mežu zonās uz platlapu kokiem. Ģints Vibidia Mulsant, 1846  Vibidia duodecimguttata (Poda, 1761) 3,1—4,2 mm. Eiropa, Krievija (no Eiropas daļas līdz Kuriļu salām), Kaukāzs, Vidusāzija, Mongolija, Mazāzija, Ķīna, Vjetnamas ziemeļi, Koreju pussala un Japāna. Uz platlapu kokiem. Pieaugušie īpatņi un kāpuri barojas ar miltrasu. Ģints Halyzia Mulsant, 1846  Halyzia sedecimguttata (Linnaeus, 1758) 5—7 mm. Eiropa, Krievija (no Eiropas daļas līdz Kuriļu salām), Mazāzija, Mongolija un Japāna. Platlapu un jauktu koku mežos uz kokiem un krūmiem. Barojas ar miltrasu. Ģints Psyllobora Dejean, 1836  Melndzeltenā sēņu mārīte (Psyllobora vigintiduopunctata) (Linnaeus, 1758) 3—4,5 mm. Rietumeiropa, Viduseiropa, Baltkrievija, Ukraina, Moldova, Ziemeļāfrika, Krievija (no Eiropas daļas līdz Sahalīnai un Piejūras novadam), Kaukāzs, Kazahstāna, Vidusāzija, Anatolija, Mongolija, Ķīna, Korejas pussala un Vjetnamas ziemeļi. Ir evribionti, t.i., dzīvo jebkuros biotopos: bieži uz zālājiem, mežu, krūmu un jaunu koku vainagos, mežmalās, meža klajumos, pļavās, cirsmās. Pieaugušie īpatņi ir fakultatīvi mikofāgi (barojas ar sēnēm — miltrasu), dažu kukaiņu plēsēji, piemēram, puscietspārņu (mīkstblaktis), un barojas ar augiem (uz dzelteniem ziediem, piemēram, hibiska un citiem pļavas ziediem). Kāpuri ir obligāti mikofāgi. Ģints Anatis Mulsant, 1846  Acainā mārīte (Anatis ocellata) (Linnaeus, 1758) 7,5—9 mm. Eiropa, Krievija (no Eiropas daļas līdz Piejūras apgabalam), Kaukāzs, Vidusāzija, Kazahstāna, Mongolija, Ķīna, Korejas pussala, Japāna, Ziemeļamerika. Latvijā ir bieži sastopama. Platlapu un skujkoku mežos, parasta uz skujkokiem, retāk uz platlapu kokiem. Pieaugušie īpatņi barojas ar laputīm. Ģints Aphidecta Weise, 1899  Aphidecta obliterata (Linnaeus, 1758) 3,5—5 mm. Eiropa un Āzijas rietumdaļā; introducēts Ziemeļamerikā, kur iekārtojies austrumos. Parasti uz skujkokiem. Pieaugušie īpatņi un kāpuri barojas ar laputīm (piemēram, ar Adelges, Chermes). Ģints Hippodamia Mulsant, 1846  Hippodamia notata (Laicharting, 1781) 5,5—7 mm.  Hippodamia septemmaculata (DeGeer, 1775) 5—7,2 mm. Eiropa, Krievija (no Eiropas daļas līdz Kuriļu salām), Kaukāzs un Mongolija. Uz graudzālēm.  Trīspadsmitpunktu mārīte (Hippodamia tredecimpunctata) (Linnaeus, 1758) 4,5—7 mm garas. Eiropa, Krievija, Kaukāzs, Vidusāzija, Kazahstāna, Ķīna, Korejas pussala un Japāna, kā arī Ziemeļamerika. Mežus, mežstepju un stepju zonās: purvus, pļavas, laukus, parasti uz graudzālēm.  Hippodamia undecimnotata (Schneider, 1792) 5—7 mm. Barojas ar daudziem mīkstķermeņu kukaiņiem, piemēram ar laputīm, kāpuriem un citiem.  Hippodamia variegata (Goeze, 1777) 3—5,5 mm. Eiropa, Āzija un Āfrika. Latvijā ir bieži sastopama. Ģints Coccinella Linnaeus, 1758 Coccinella hieroglyphica Linnaeus, 1758 3—5 mm. Eiropa, Krievija (no Eiropas daļas līdz Piejūras apgabalam, bet nesastopama Sibīrijas ziemeļos), Kaukāzs, Vidusāzija, Ziemeļamerika (Kanādā un ASV — krastmalās no Vankūveras līdz Kalifornijai). Mežu un mežstepju zonās purvos platlapu koku mežos.  Coccinella magnifica Redtenbacher, 1843 5,5—8 mm. Eiropa, Ziemeļāfrika, Krievija (no Eiropas daļas līdz Piejūras apgabalam), Rietumāzija, Vidusāzija, Kazahstāna, Mongolija un Ķīna. Latvijā ļoti retas. Ir mirmekofili, kurus var sastapt starp Formica ģints skudrām (piemēram, starp rūsganajām meža skudrām, Formica sanguinea, Formica cinerea, Formica fusca, Formica rufibarbis), bet sava areāla dienvidos un austrumus nav mirmekofili. Pieaugušie īpatņi un kāpuri barojas ar laputīm (piemēram, ar Aphis, Cynara, Elatobium, [[Schzolachnus]], Sitobion, Symydobius).  Piecpunktu mārīte (Coccinella quinquepunctata) Linnaeus, 1758 3,5—5 mm. Eiropa, Ziemeļāfrika, Krievija (no Eiropas daļas līdz Amūras un Magadanas apgabaliem), Kaukāzs, Ķīnas ziemeļi un austrumi. Latvijā ir ļoti bieža. Coccinella saucerottii lutshniki Dobzhansky, 1917  Septiņpunktu mārīte (Coccinella septempunctata) Linnaeus, 1758 6—8 mm. Eiropa, Krievija (no Eiropas daļas līdz Kuriļu salām), Kaukāzs, Ziemeļāfrika, Rietumāzija, Indija, Ķīna, Dienvidaustrumāzija un Japāna; introducēta Ziemeļamerikā. Latvijā ir ļoti bieži sastopama. Pieaugušie īpatņi barojas ar daudzām laputīm (piemēram, ar Acyrthosiphon, Aphis, Megoura, Microlophium, Schizaphis), citu vaboļu kāpuriem (piemēram, ar Oulema); periodā no aprīļa līdz novembrim var baroties ar jāņogu, virzu, priežu, zeltgalvīšu, biškrēsliņu ziedputekšņiem. Kāpuri barojas ar laputīm.  Coccinella trifasciata Linnaeus, 17584-5 mm. Sastopama dažādos možos, piemēram bērzu un baltegļu mežos, jauktu koku mežos, ka arī bērzu un baltegļu mežu malās un pļavās. Barojas ar laputīm. Ir zināmas trīs pasugas, Eiropā sastopama nominatīvā pasuga Coccinella trifasciata trifasciata.  Coccinella undecimpunctata Linnaeus, 1758 4,5 mm. Pieaugušie īpatņi ir eurifāgi un barojas ar daudzām laputīm (piemēram, pupu laputs, Aphis gossypii, Aphis craccivora, Myzus persicae), zvīņspārņu kāpuriem (piemērām, jauniem Alabama argillacea kāpuriem), māņbruņutīm (piemēram, Phenacoccus solenopsis). Eiropa, Islande, centrālā Āzija un Ziemeļāfrika, 1879. gadā introducēts Jaunzēlandē un 1912. gadā pirmo reizi konstatēta Ziemeļamerikā. Ģints Oenopia Mulsant, 1850  Oenopia conglobata (Linnaeus, 1758) 3,5-5 mm. Latvijā sastopamas diezgan bieži. Pieaugušie īpatņi barojas ar laputīm (piemēram, ar Hyalopterus, Tinocallis, Eriosoma), kā arī ar lapblusiņām (piemēram, ar Agonoscena), Planococcaceae (piemēram, ar Planococcus). Ģints Adalia Mulsant, 1850  Divpunktu mārīte (Adalia bipunctata) (Linnaeus, 1758) 3,5—5,5 mm. Eiropa, Āfrika, Krievija (no Eiropas daļas caur Dienvidsibīriju līdz Piejūras apgabalam), Kaukāzs, Vidusāzija, Ķīnas ziemeļi un rietumi, Ziemeļamerika. Latvijā ir ļoti bieža. Ir polimorfiska suga, t. n. ir sastopami īpatņi, kuri atšķiras ar krāsojumu. Barojas ar laputīm (piemēram, ar Aphis, Euceraphis, Cavariella, Liosomaphis, Acyrthosiphon, Macrosiphonella, Periphyllus, Myzus) un skaitās vieni no svarīgākajiem laputu plēsējiem Eiropā. Kāpurs, rodoties no olas, apēd palikušo horiju, pēc tam meklē citu barību — laputis, bet badā otras stadijas kāpuri var noēst savas sugas olas un trešās stadijas — pirmās un otrās stadijas kāpurus. Adalia conglomerata (Linnaeus, 1758) 3—4,5 mm. Eiropa, Krievija, Mongolija, Japāna (Honsju kalni un Hokaido) un Ķīna (Juņnaņa, Šaaņsji). Platlapu un skujkoku mežos uz ošiem, priedēm. Pieaugušie īpatņi barojas ar Hermesiem (Adelges tsugae, Adelges japonicus).  Desmitpunktu mārīte (Adalia decempunctata) (Linnaeus, 1758) 3,5—5 mm. Eiropa, Āzija, Ziemeļāfrika. Ir polimorfiska suga (sastopami dažādi krāsojuma veidi). Uz kokiem un krūmiem. Barojas ar laputīm (piemēram, ar Betulaphis, Brachycaudus, Callipterinella, Dysaphis, Euceraphis, Hyalopterus, Phorodon, Rhopalosiphum, Toxoptera). Ģints Harmonia Mulsant, 1846  Harmonia quadripunctata (Pontoppidan, 1763) 5,5—8 mm. Eiropa, Āzija un Ziemeļāfrika; introducēta Ziemeļamerikā kur sastopamas austrumštatos. Parasti mežos, kuros aug kastaņi, apses, baltegles un egles. Pieaugušie īpatņi barojas ar laputīm (piemēram, ar Aphis), kā arī ar citu mārīšu kāpuriem.

 Klasifikācija 
Ģinšu stāvokļi Coccinellidae dzimtā, balstoties uz Dmitrija Teļnova (2004) datiem. Sugas, kas ietilpst dotajās ģintīs, attēlotas augstāk tabulā.
 Dzimta: Mārītes (Coccinellidae) Latreille, 1807
 Apakšdzimta: Epilachninae Mulsant, 1846
 Triba: Madaini Gordon, 1975
 Ģints: Subcoccinella Guérin-Méneville, 1844
 Ģints: Cynegetis Dejean, 1836
 Apakšdzimta: Coccidulinae Mulsant, 1846
 Triba: Coccidulini Mulsant, 1846
 Ģints: Coccidula Gyllenhal, 1827
 Apakšdzimta: Scymninae Mulsant, 1846
 Triba: Scymnini Mulsant, 1846
 Ģints: Scymnus Kugelann, 1794
 Ģints: Nephus Mulsant, 1846
 Triba: Stethorini Dobzhansky, 1924
 Ģints: Stethorus Weise, 1885
 Triba: Hyperaspini Mulsant, 1846
 Ģints: Hyperaspis Dejean, 1836
 Apakšdzimta: Chilocorinae Mulsant, 1846
 Triba: Platynaspini Mulsant, 1846
 Ģints: Platynaspis Redtenbacher, 1843
 Triba: Chilocorini Mulsant, 1846
 Ģints: Chilocorus Leach, 1815
 Ģints: Exochomus Redtenbacher, 1843
 Apakšdzimta: Coccinellinae Latreille, 1807
 Ģints: Coccinula Dobzhansky, 1925
 Ģints: Anisosticta Dejean, 1836
 Ģints: Tytthaspis Crotch, 1874
 Ģints: Sospita Mulsant, 1846
 Ģints: Myzia Mulsant, 1846
 Ģints: Myrrha Mulsant, 1846
 Ģints: Propylea Mulsant, 1846
 Ģints: Calvia Mulsant, 1846
 Ģints: Vibidia Mulsant, 1846
 Ģints: Halyzia Mulsant, 1846
 Ģints: Psyllobora Dejean, 1836
 Ģints: Anatis Mulsant, 1846
 Ģints: Aphidecta Weise, 1899
 Ģints: Hippodamia Mulsant, 1846
 Ģints: Coccinella Linnaeus, 1758
 Ģints: Oenopia Mulsant, 1850
 Ģints: Adalia Mulsant, 1850
 Ģints: Harmonia Mulsant, 1846

 Atsauces 

 Literatūra 
 Dainis Lazdāns & Arvīds Barševskis (2010). Materials about ladybird beetles (Coleoptera: Coccinellidae) of the fauna of Latvia. Acta Biol. Univ. Daugavp. 10 (1). ISSN 1407-8953
 Dainis Lazdāns & Arvīds Barševskis (2010). Catalogue of Ladybirds (Coleoptera: Coccinellidae) of Latvia. Acta Biol. Univ. Daugavp. 10 (2) ISSN 1407-8953

*