Kembrijs

Kembrijs ir paleozoja ēras pirmais periods, kas ilga no  līdz  miljoniem gadu pirms mūsdienām. Pēc kembrija sekoja ordovika periods. Perioda nosaukums ir cēlies no Velsas latīniskā nosaukuma Cambria, jo tieši tur Apvienotajā Karalistē ir vislabāk atsegti šī perioda ieži. Kembrija periodā notika straujš dzīvas dabas daudzveidības pieaugums, kas tiek saukts arī par kembrija eksploziju. Dzīvniekiem attīstījās ārējais skelets — čaulas un dažādi ķermeņa apvalki, kas to izturības dēļ spējuši saglabāties fosilijās simtiem miljonu gadu.

Kembrija periods sīkāk dalās četrās epohās. 1. epoha ilga no 542 līdz 521 miljoniem gadu pirms mūsdienām, 2. epoha — no 521 līdz 510 miljoniem gadu pirms mūsdienām, 3. epoha — no 510 līdz 499 miljoniem gadu pirms mūsdienām, bet 4. epoha ilga no 499 līdz 488,3 miljoniem gadu pirms mūsdienām.

 Nogulumieži Latvijā 
Kembrija periodā Latvijas teritorija atradās Baltikas kontinenta ziemeļu piekrastes seklajos ūdeņos, tādēļ kembrija perioda nogulumi noklāj Latvijas kristālisko pamatklintāju, bet Igaunijas ziemeļu piekrastē kembrija nogulumieži redzami zemes virspusē kā Baltijas klints. 

Kurzemes dienvidrietumos un Zemgales dienvidos iegūstami termālie pazemes minerālūdeņi, Rucavas apkārtnē kembrija ūdeņu temperatūra ir 50 — 62 oC. Porainie kembrija smilšakmeņi Inčukalna apkārtnē jau no 1968. gada tiek izmantoti kā pazemes dabas gāzes krātuve. Piemērotas ģeoloģiskās struktūras pazemes gāzes krātuvju iekārtošanai atklātas arī Cēsu, Saldus, Dobeles un Kuldīgas apkārtnē.Pamatieži, to veidošanās un izmantošana

 Atsauces 

 Ārējās saites 

Kategorija:Ģeoloģiskie periodi