Jozefs Tiso

Jozefs Tiso (; dzimis , miris ) bija slovāku katoļu mācītājs un politiķis, t. s. Pirmās Slovākijas republikas (1939—1945) autoritārs vadītājs.

 Dzīvesgājums 
Dzimis slovāku ģimenē Bitčas pilsētā, mūsdienu Slovākijas ziemeļrietumos. No 1911. gada kalpoja par katoļu mācītāju, publicējās presē un strādāja par skolotāju. Pirmā pasaules kara laikā kļuva par Nitras katoļu semināra garīgo vadītāju. Pēc Čehoslovākijas izveidošanas 1918. gadā, iesaistījās politikā un iestājās Slovāku Tautas partijā. 1924. gadā kļuva par mācītāju, vēlāk dekānu Bānovcē pie Bebravas. Kādu laiku viņš bija Čehoslovākijas parlamenta loceklis Prāgā un no 1927. līdz 1929. gadam arī Čehoslovākijas Veselības un Fiziskās kultūras ministrs. Kad 1938. gadā mira Slovāku Tautas partijas vadītājs Andrejs Hlinka, Tiso kļuva par partijas jauno vadītāju.

1938. gadā pēc Minhenes vienošanās Vācija ieņēma Čehijas Sudetu apgabalu, Slovākija deklarēja autonomiju un Tiso kļuva par šīs autonomijas premjeru. 1938. gada 2. novembrī tika pieņemti Pirmā Vīnes arbitrāža, kuras rezultātā Ungārijai tika piešķirti etnisko ungāru apdzīvotie Slovākijas dienvidi un etniski jauktie Aizkarpati. Tajā pašā mēnesī visas slovāku etniskās partijas konsolidējās vienā.

Lai likvidētu to, kas bija atlicis Čehoslovākijas valsts, Vācijas pārstāvji 1939. gada februārī ierosināja Tiso deklarēt pilnīgu Slovākijas neatkarību, bet Tiso atteicās. 9. martā Čehoslovākijas armija ieņēma Slovākiju un atcēla Tiso no amata. 1939. gada 13. martā Ādolfs Hitlers Berlīnē piedraudēja Tiso atļaut Ungārijai pilnībā okupēt Slovākiju, un 1939. gada 14. martā Slovākijas parlaments vienbalsīgi deklarēja Slovākijas neatkarību.

No 1939. gada 14. marta līdz 1939. gada 26. oktobrim Tiso bija Slovākijas premjerministrs, vēlāk — prezidents. No 1942. gada tika dēvēts par Vadoni (Vodca). Valstī tika pieņemta antisemītiska likumdošana, izstumjot ebrejus no sabiedriskās dzīves. 1942. gada martā sākās ebreju deportācija uz Ģenerālgubernatūru, lielākoties uz Aušvicas nometni. 1942. gada oktobrī ebreju deportācijas, pretojoties Vācijas prasībām, tika pārtrauktas līdz par 1944. gada oktobrim, kad Slovākiju okupēja Vērmahts.

1944. gada oktobrī Sarkanā armija pietuvojās Slovākijas robežām un Slovākijā sākās Slovāku tautas sacelšanās. Vērmahts sacelšanos pamatā sakāva, okupēja valsti, saglabājot Jozefu Tiso kā nominālu valsts galvu. 1945. gadā Tiso bēga uz Bavāriju, 1945. gada 6. jūnijā viņu arestēja ASV armijas pārstāvji un izdeva Čehoslovākijas varas iestādēm. Tiesāts par valsts nodevību un sodīts ar nāvi.

 Atsauces 

 Ārējās saites 

Kategorija:1887. gadā dzimušie
Kategorija:1947. gadā mirušie
Kategorija:Žilinas apgabalā dzimušie
Kategorija:Slovākijas prezidenti