Bendžamins Dizraeli

Bendžamins Dizraeli (; dzimis , miris ) bija britu politiķis un rakstnieks, Lielbritānijas premjerministrs.

Bija valdības loceklis četras desmitgades. Viņam bija nozīmīga loma mūsdienu Konservatīvo partijas izveidē 19. gadsimta vidū. 1848. gadā kļuva par toriju (vēlākā Konservatīvo partija) līderi. Trīs laikposmus 1852., 1858.—1859. un 1866.—1868. gadā bija finanšu ministrs.  pirmoreiz kļuva par premjerministru. Viņš kļuva par pirmo un pašlaik vienīgo ebreju ģimenē dzimušo premjerministru, taču jau  atstāja amatu. Laikā no  līdz  bija opozīcijas līderis. Pēc tam vēlreiz kļuva par premjerministru, šoreiz amatā esot līdz . Ir vairāku romānu autors: "Koningsbijs" (1844), "Sibilla" (1845), "Tankreds" (1847).

 Dzīvesgājums 

Dizraeli dzimis Blumsberijā, toreizējā Midlseksas grāfistes daļā. Viņa tēvs novērsās no jūdaisma pēc strīda savā sinagogā un līdz ar to jaunais Bendžamins 12 gadu vecumā kļuva par anglikāni. Pēc vairākiem neveiksmīgiem mēģinājumiem kļūt par pārstāvju palātas locekli, 1837. gadā viņam tas izdevies. 1846. gadā premjerministra Roberta Pīla valdīšanas laikā strīdi par importētās labības tarifiem sašķēla toriju partiju un Dizraeli kļuva par tās vadošo figūru.

Būdams torijs (vai Konservatīvais, kā daži no partijas biedriem sevi sāka saukt), Dizraeli simpatizēja dažiem čartistu mērķiem, uzstājoties par savienību starp zemes aristokrātiju un strādājošiem, cīnoties pret pieaugošo tirgotāju un jauno rūpnieku vidusšķiru. Kādu brīdi Dizraeli atbalstīja tā saucamo Jaunās Anglijas ideālistu grupu toriju partijas iekšienē, kura uzskatīja, ka zemes īpašnieku interesēs ir aizstāvēt nabadzīgās šķiras pret to apspiešanu no vidusšķiras biznesa puses. Tomēr Dizraeli par savas darbības galveno mērķi uzskatīja ārlietas, būdams ekspansionisma politikas atbalstītājs. Ar to viņš atšķīrās no liberāļu partijas ilgstošā vadītāja V. Gladstona, kuru vismazāk interesēja Britānijas loma Eiropas lietās. Par nopietnu Dizraeli karjeru veicinošo faktoru kļuva viņa ciešā draudzība ar karalieni Viktoriju, kurai viņš mācēja prasmīgi glaimot un ievirzīt sev labvēlīgu lēmumu pieņemšanā. Šo karalienes attieksmi veicināja Dizraeli saskanīgā laulība, kas atbilda karalienes priekšstatiem par ģimenes jūtu svarīgumu arī valdības vadīšanas jomā.

Būdams atkārtoti premjerministrs (līdz 1880. gadam) Dizraeli ļoti veiksmīgi palīdzēja risināt kara iznākumu starp Osmaņu un Krievijas impērijām Britu impērijas labā. Viņa darbošanās Berlīnes kongresā un diplomātiskā uzvara pār Krieviju nostiprināja Dizraeli reputāciju kā viena no vadošajiem Eiropas valstsvīriem. Par vienu no Dizraeli sasniegumiem bija britu iesaistīšanās Suecas kanāla akciju lielākās daļas pirkšanā toreiz Osmaņu impērijas kontrolētajā Ēģiptē. Tomēr starptautiskie notikumi ievirzījās Konservatīvo partijai nelabvēlīgā gultnē dēļ neveiksmēm Afganistānā un Āfrikā. Tāpat nevēlēšanas atjaunot Labības likumus saniknoja britu zemniekus. Gadu pirms savas nāves Dizraeli pēc Konservatīvās partijas zaudētajām vēlēšanās pārtrauca politisko darbību un pievērsās rakstīšanai, pēdējo romānu Endimionu pabeigdams neilgi pirms savas nāves.

 Atsauces 

 Ārējās saites 

 Biogrāfija 
 BBC profils 

Kategorija:1804. gadā dzimušie
Kategorija:1881. gadā mirušie
Kategorija:Londonā dzimušie
Kategorija:Anglijas ebreji
Kategorija:Britu politiķi
Kategorija:Apvienotās Karalistes premjerministri
Kategorija:Britu rakstnieki
Kategorija:Apvienotās Karalistes finanšu ministri