Gustavs IV Ādolfs

Gustavs IV Ādolfs (; dzimis , miris ) bija Zviedrijas karalis no 1792. gada līdz 1809. gadam, kad apvērsumā zaudēja troni. Gustava IV Ādolfa valdīšanas laikā Krievijas Impērija 1808. gadā okupēja Somiju un inkorporēja to kā Somijas lielhercogisti savā sastāvā.

 Dzīvesgājums 
Gustavs IV Ādolfs oficiāli bija Zviedrijas karaļa Gustava III un karalienes Dānijas Sofijas Magdalēnas dēls, kaut arī valstī izplatījās baumas, ka viņa bioloģiskais tēvs ir Somijas augstmanis Ādolfs Frederiks Munks. Pēc tēva nāves atentātā 1792. gadā, kļuva par karali 14 gadu vecumā. Līdz 1796. gadam valsti vadīja reģents — viņa tēvocis, nākamais karalis Kārlis XIII.

1805. gadā Zviedrija iesaistījās Trešās koalīcijas karā pret Napoleonu. Kampaņa bija neveiksmīga un Zviedru Pomerāniju ieņēma franču karaspēks. 1807. gadā Tilzītes miera līguma rezultātā Francija un Krievija kļuva par sabiedrotajiem, bet par Lielbritānijas sabiedrotajiem palika tikai Zviedrija un Portugāle. 1808. gadā Krievija uzbruka Zviedrijai un kara rezultātā ieņēma Somiju.

1809. gada 7. martā Kārlstadē sadumpojās zviedru karaspēka daļas un virzījās uz Stokholmu. 1809. gada 13. martā sazvērnieki ielauzās karaļa apartamentos un arestēja karaļa ģimeni, kuru ieslodzīja Gripsholmas pilī. 29. martā Gustavs IV Ādolfs atteicās no troņa. 10. maijā Rigsdags par Zviedrijas karali iecēla Kārli XIII. Decembrī karalis ar ģimeni pameta Zviedriju. Miris Šveicē 1837. gadā.

 Ārējās saites 

Kategorija:Zviedrijas monarhi
Kategorija:Holšteinas-Gotorpas dinastija
Kategorija:1778. gadā dzimušie
Kategorija:1837. gadā mirušie
Kategorija:Stokholmā dzimušie