Ozolu lācītis

Ozolu lācītis (Leccinum quercinum) ir Latvijā reta beku dzimtas sēne, kuras augļķermeņi ir ēdami. Pastāv arī uzskats, ka šī sēne ir parastās apšubekas Leccinum aurantiacum forma, nevis patstāvīga suga.

Sēnes apraksts
 Cepurīte: krāsa ķieģeļsarkani brūngana vai oranžsarkana. Forma jaunām sēnēm lodveida, izaugušām pusapaļa līdz spilvenveidīgi izliekta, platums līdz 10 cm. Virsmiziņa parasti gluda, reti viegli tūbaina, vecumā sausā laikā ieplaisājusi, slapjā nedaudz gļotaina, pārkarena pār malu. Mīkstums balts, blīvs, griezumu vietās vispirms kļūst sarkanbrūns, vēlāk zils un pēc tam violeti tumšpelēks.
 Stobriņi: Gari, bālgandzelteni. Atveres ieapaļas.
 Kātiņš: jaunām sēnēm bumbuļveida, vēlāk cilindrisks, paresnināts uz leju. Blīvs, balts, ar daudzām sākumā baltām, vēlāk sarkanbrūnām atstāvošām zvīņām. Garums līdz 11 cm, resnums 2-3 cm.
 Sporas: dzeltenīgi brūnganas, masā olīvbrūnas, gludas, vārpstveida, 10-19/4-5 µm.
 Bazīdijas: 25-35/10-13 µm.
 Cistīdas: vārpstveida, vālesveida, 30-50/7-13 µm. V.Lūkins, “Bekas”, Liesma, 1978. 58. lpp. T.Lesoe, “Sēnes”, Zvaigzne ABC, 1998. ,198. lpp. . Š.Evansa, Dž.Kibijs, “Sēnes”, Zvaigzne ABC, 2004. 205. lpp. .

Augšanas apstākļi

Mikorizas sēne. Aug no jūlija līdz oktobrim zem ozoliem.

Barības vērtība

Ēdams bez iepriekšējas novārīšanas.

Līdzīgās sugas

Līdzīgs zem priedēm augošajam sila lācītim, zem apsēm atrodamajai parastajai apšubekai un bērzu un egļu audzēs augošajai dzeltenbrūnajai apšubekai. Drošākā atšķiršana ir pēc mikorizu veidojošajiem kokiem, bet kļūdai identifikācijā nav kulināras nozīmes. Visas tās ir labas ēdamās sēnes.

Skatīt arī

 Sēņošana
 Sēnes kulinārijā
 Sēņu tirdzniecība
 Lācīšu ģints

 Atsauces 

 Ārējās saites 

 Apraksts sēnes.lv
 latvijas.daba.lv 
 Sugu enciklopēdija
 Подосиновик дубовый
 Leccínum quercínum, hrastov ded (sl)

Kategorija:Bekas
Kategorija:Ēdamās sēnes
Kategorija:Stobriņu sēnes