Alūksnes Jaunā pils

Alūksnes Jaunā pils () ir angļu neogotikas stila pils Alūksnē. Pils ir viens no ievērojamākajiem vēlās Tjūdoru neogotikas arhitektūras pieminekļiem Latvijā. Ēka celta aptuveni no 1859. līdz 1864. gadam Vidzemes landrātam Aleksandram fon Fītinghofam-Šēlam kā vasaras rezidence. Pašreiz pili apsaimnieko Alūksnes novada muzejs un dabas muzejs "Vides labirints".

 Arhitektūra un uzbūve 
Pils būvdarbus vadīja Prūsijas arhitekts Pauls Benjamins Polinau, kaut gan pils apjomu un dekoratīvā fasādes dalījuma risinājums rada pamatojumu teorijai par Rīgas pilsētas galveno arhitektu J.D. Felsko kā pils projekta autoru. Pilij ir sarežģīta ārējā konfigurācija, visas telpas ir izvietotas no abām pusēm lielai parādes zālei un telpu grupējums izpaužas ārējā apjomā. Pie pils tika uzceltas arī jaunas saimniecības ēkas, pārvaldnieka māja, dārznieka māja, pagrabs ar neogotisku fasādes apdari un apaļais tornis. Pils kreisajā stūrī zem torņa redzams Fītinghofu dzimtas ģerbonis. Pils celta angļu jeb Tjūdoru neogotikas stilā, arhitektūrā pārsvarā izmantoti no angļu pilīm aizgūti dekoratīvie elementi. Pirmā stāva interjerā atklāti 19. gadsimta sienu un griestu gleznojumi.

 Pils parks 
Alūksnes Jaunās pils celtniecības vieta izvēlēta blakus muižas parkam, ar skatu uz ezeru. Alūksnes pils parks ierīkots 18. gadsimtā, kad šo teritoriju nopirka Oto Hermanis fon Fītinghofs-Šēls.
Sākotnēji parks veidots regulārā franču stilā, taču kad Eiropā sāka izplatīties ainaviskie dārzi, barons Burhards Kristofs fon Fītinghofs-Šēls parku pārveidoja par angļu stila ainavu parku.draugiem.lv

 Vēsture 
Pateicībā par līdzdalību 1741. gada valsts apvērsumā  Krievijas Impērijas ķeizariene Elizabete Alūksnes muižu piešķīra valsts kancleram grāfam Mihailam Voroncovam. Jau 1744. gadā viņš to pārdeva Oto Hermanim fon Fītinghofam, kurš bija Pēterburgas Medicīnas kolēģijas direktors, senators un slepenpadomnieks. Muižu mantoja viņa dēls Kristofs Burhards fon Fītinghofs, kas bija ķeizara Pāvila I kambarkungs un galma maršals. Burharda Fītinghofa valdīšanas laikā Alūksnes pils kļuva par ģimenes galveno vasaras muižu un tika sākta Alūksnes parka pārveide par ainavu parku un jaunas kungu dzīvojamās ēkas celtniecība. Šī ēka gājusi bojā 20. gadsimta sākumā.

Fītinghofu dzimtai tā piederēja līdz pat 1920. gada agrārajai reformai. 1918. gadā pils pēdējais saimnieks barons Arnolds fon Fītinghofs devās uz Vāciju un paņēma līdzi daļu pils iekārtojuma un mākslas darbu. Latvijas Neatkarības kara laikā pils vairākkārt izmantota kā armijas štābs, no 1921. gada līdz 20. gadsimta 30. gadiem kā štābs kalpojusi arī 7. Siguldas kājnieku pulkam. Pēc Otrā pasaules kara pili uz laiku pārņēma padomju drošības iestādes, bet 20. gadsimta 50. gadu beigās tā atdota kultūras iestādēm. Padomju laikā pilī darbojās pionieru nams, bibliotēka un kino. 1959. gadā pils ēkā darbu sāka pilsētas muzejs.

 Atsauces 

 Ārējās saites

Kategorija:Pilis Latvijā
Kategorija:Alūksne
Kategorija:Arhitektūras pieminekļi Latvijā