Deltuva (zeme)

Deltuva, hronikās — Deviltava (senkrievu: Дѧвол̑тва, , ) bija aukštaišu apdzīvota zeme, kas 13. gadsimtā pieminēta Volīnijas metrikas tekstā. Pēc 1274. gada Deltuva kopā ar Nalsenes un Alsenes zemēm integrējusies Lietuvas dižkunigaitijas sastāvā kā tās pamatteritorija.

 Nosaukums 
Deltuvas zemes vārds pirmo reizi ir pieminēts Volīnijas hronikas (metrikas) 1219. gada ierakstā kā Дѧвол̑тва. Ipatija hronikas 1264. gada ierakstā vēstīts par Mindauga dēla Vaišvilka, Galīcijas kņaza Švarna un Volīnijas kņaza Vasiļko karagājienu uz Deltuvas un Nalsenes zemēm (во Дявелътве и в Нальщанехъ), kur viņi sakāva Tranaiša karaspēku, nogalināja viņu un piespieda Nalsenes kunigaiti Daumantu bēgt uz Pleskavu.

Pēdējo reizi kā land Dewilto minēta Marburgas Viganda 1385. gada Lietuvas kara ceļa aprakstā.Theodor Hirsch. Scriptores rerum Prussicarum, Band 2, Teil VI Die Chronik Wigands von Marburg: Originalfragmente, lateinische Uebersetzung und sonstige Überreste, Beilage I: Die litauischen Wegeberichte S. 662-711 1863; 
Mūsdienās šis nosaukums ir saglabājies Deltuvas ciema nosaukumā.

 Teritorija 
Austrumos Deltuvas zeme robežojās ar Lietavas zemi, ziemeļos ar Upītes zemi. Dienvidos aiz Nemunas upes atradās jātvingu zemes, bet aiz Nevēžas upes žemaišu Gaižuvas zeme.

 Deltuvas valdnieki 
 Juodiķis (Jodkis, Jotkus?)
 Buteiķis (Pukeiķis, Būgeiķis?)
 Bikšis
 Ligeiķis (Lingeiķis?)

Vienīgais rokraksts, kurā pieminēti Deltuvas kunigaišu vārdi, ir t.s "Volīnijas metrika":

 Literatūra 
Zabiela G., Baranauskas T., Deltuvos žemė // Eskizai, Nr. 10, Ukmergė, 1999, p. 3−8.

 Atsauce 

Kategorija:Lietuvas vēsture