Dzelzs krusts

Dzelzs krusts (, saīsināti — EK) bija Prūsijas, vēlāk Vācijas militārais ordenis, ko 1813. gadā nodibināja Prūsijas karalis Frīdrihs Vilhelms III, lai apbalvotu militārpersonas par nopelniem Napoleona karos. Dzelzs krustu nepasniedza par nopelniem miera laikos un tas vairākkārt tika atjaunots sakarā ar Vācijas Impērijas iesaistīšanos plašās militārās kampaņās — 1870. gadā (Francijas—Prūsijas karš), 1914. gadā (Pirmais pasaules karš) un 1939. gadā (Otrais pasaules karš).Latvijas Brīvības cīņas 1918 — 1920. Enciklopēdija. Rīga:Preses nams, 1999.  (113. lpp.)

Līdz pat Otrajam pasaules karam Dzelzs krustam bija trīs pakāpes: 
 II šķiras Dzelzs krusts ()
 I šķiras Dzelzs krusts ()
 Dzelzs krusta Lielkrusts ( vai vienkāršoti Großkreuz)

Otrā pasaules kara laikā papildus iepriekš nosauktajām nāca klāt Dzelzs krusta Bruņinieka krusts, ar kuru varēja apbalvot, ja militārpersona bija jau apbalvota ar Dzelzs krusta I pakāpi. Šai Dzelzs krustam piederīgajai pakāpei bija piecas šķiras. Otrā pasaules kara laikā ar Dzelzs krustu tika apbalvotas arī vairākas civilpersonas.

Vienlaikus Dzelzs krusts, ko saistīja ar Teitoņu ordeni,Jean-Denis Lepage. Medieval armies and weapons in western Europe: an illustrated history. McFarland & Company, Inc., 2005., 193. lpp.  bija vācu armijas simbols no 1871. līdz 1918. gadam, kad to aizstāja ar grieķu krustu. Kopš 1956. gada tas ir Bundesvēra simbols.

 Atsauces 

 Ārējās saites 

Kategorija:Militārie apbalvojumi
Kategorija:Vācijas apbalvojumi