Eduards Kalniņš (gleznotājs)

Eduards Kalniņš (dzimis  Rīgā, miris  Rīgā) bija Latvijas gleznotājs, spilgtākais latviešu marīnists, ilglaicīgs pedagogs Latvijas Mākslas akadēmijā, mākslinieku biedrības "Sadarbs" un Latvju mākslinieku biedrības biedrs.

 Dzīvesgājums 
Dzimis 1904. gada 25. oktobrī Rīgā drēbnieka ģimenē.
Pirmā pasaules kara laikā devās bēgļu gaitās uz Sibīriju, kur mācījās J. Moškeviča mākslas studijā Tomskā. Pēc atgriešanās Latvijā studēja glezniecību Latvijas Mākslas akadēmijā, kur 1931. gadā absolvēja Vilhelma Purvīša Dabasskatu glezniecības meistardarbnīcu ar diplomdarbu "Pēc lietus". Bija mākslinieku biedrības "Sadarbs" un Latvju mākslinieku biedrības biedrs.

Pēc Otrā pasaules kara no 1945. gadā kļuva par Latvijas PSR Mākslinieku savienības biedru, strādāja Latvijas Mākslas akadēmijā, kur bija Glezniecības nodaļas pedagogs (1945—1947), docents no 1947. gada, profesors no 1955. gada. Viņa vadībā Stājglezniecības meistardarbnīcu absolvēja gandrīz visi pēckara diplomētie gleznotāji, vadīja diplomdarbus no 1952. gada. Bija Latvijas PSR Mākslinieku savienības valdes priekšsēdētājs (1960—1965), PSRS Mākslinieku savienības valdes loceklis,  izstāžu žūrijas loceklis, Kultūras ministrijas ekspertu komisijas loceklis un daudzu citu sabiedrisku pienākumu veicējs. 

Miris 1988. gada 18. maijā Rīgā.Red. Vilsons, A. Māksla un arhitektūra biogrāfijās. Rīga: Latvijas enciklopēdija, 1995. 236. lpp.

Bija precējies ar gleznotāju Ritu Valneri, arī meita Ieva Kalniņa ir gleznotāja.

 Mākslinieciskā darbība 
Mākslinieku glezniecībā interesēja tās saistības ar realitāti izpēte, aizsākot vērienīgu darba cilvēka tēlojumu latviešu mākslā, intensīvi pievēršoties zvejnieku dzīves izpētei un raksturošanai. Šīs kvalitātes vēlākajos gados kļuva raksturīgas latviešu glezniecības skolai kopumā. Eduards Kalniņš ir spilgtākais latviešu marīnists, kam raksturīga emocionāla un dziļa īstenības uztvere un augsta glezniecības kultūra. Gleznoja arī ainavas un klusās dabas.www.swedbank.lv

 Izstādes 
Mākslinieks izstādēs piedalījās no 1927. gada. Personālizstādes notika Rīgā (1939, 1984), Tokijā (1977), Madonā (1979), Krimuldā (1980). Piemiņas izstāde notika Rīgā (1991).


 Apbalvojumi un atzinība 
 Romas stipendija (1935), 
 Kultūras Fonda stipendija un godalga (1933, 1935, 1937, 1940), 
 Darba Sarkanā Karoga ordenis (1956), 
 bronzas medaļa Briselē (1958), 
 Latvijas PSR Tautas mākslinieka goda nosaukums (1963), 
 PSRS Mākslas akadēmijas zelta medaļa par jaunrades sasniegumiem (1973),  
 Latvijas PSR Valsts prēmija (1974), 
 PSRS Tautas mākslinieka goda nosaukums (1975), 
 Ļeņina ordenis (1984).

 Izmantotā literatūra 
 Red. Vilsons, A. Māksla un arhitektūra biogrāfijās. Rīga: Latvijas enciklopēdija, 1995. 239 lpp.

 Atsauces 

 Ārējās saites 
 Biogrāfija un darbi
 Biogrāfija un darbi 
 Mākslinieciskā darbība 

Kategorija:1904. gadā dzimušie
Kategorija:Rīgā dzimušie
Kategorija:1988. gadā mirušie
Kategorija:Latvijas mākslinieki
Kategorija:Latvijas gleznotāji
Kategorija:Latviešu mākslinieki
Kategorija:Latvijas pedagogi
Kategorija:Ar Ļeņina ordeni apbalvotie
Kategorija:Latvijas PSR Tautas mākslinieki
Kategorija:Latvijas Mākslas akadēmijas absolventi
Kategorija:Latvijas Mākslas akadēmijas darbinieki
Kategorija:Raiņa kapos apbedītie
Kategorija:Ar Darba Sarkanā Karoga ordeni apbalvotie
Kategorija:PSRS Tautas mākslinieki