Gulags

Gulags ( — 'Labošanas-darba nometņu un koloniju galvenā pārvalde') bija NKVD apakšnodaļa, kura no 1930. līdz 1960. gadam pārvaldīja koncentrācijas un "labošanas darba" nometnes PSRS teritorijā. Lai gan lielākā daļa ieslodzīto Gulaga nometnēs nebija politiskie ieslodzītie, Gulags bija svarīgākais politisko represiju instruments PSRS. Apmēram puse no politiskajiem ieslodzītajiem tika nosūtīti uz nometnēm bez tiesas sprieduma, liela daļa notiesāti pēc NKVD troiku, kā arī dažu ārpustiesu instanču lēmumiem. Termins "Gulags" kļuva pazīstams pasaulē pēc Aleksandra Solžeņicina darba "Gulaga arhipelāgs" publicēšanas ASV 1973. gadā.

 Vēsture 
 Oficiālais Gulaga nometnēs ieslodzīto skaitsPSRS Centrālā valsts arhīva dati: Центральный государственный архив Октябрьской революции, высших органов государственной власти и органов государственного управления СССР (ЦГАОР) no Земсков В. Н. ГУЛАГ (историко-социологический аспект). Социологические исследования. Научно-просветительский журнал «СКЕПСИС». 1991 г.— № 6.  gads  skaits  gads  skaits 1934.  510 307  1944.  1 179 819 1935.  965 742  1945.  1 460 677 1936.  1 296 494  1946.  1 703 095 1937.  1 196 369  1947.  1 721 543 1938.  1 881 570  1948.  2 199 535 1939.  1 672 438  1949.  2 356 685 1940.  1 659 992  1950.  2 561 351 1941.  1 929 729  1951.  2 528 146 1942.  1 777 043  1952.  2 504 514 1943.  1 484 182  1953.  2 468 524

Viena no pirmajām nometnēm, kuru uzskata par Gulaga priekšteci, tika izveidota 1923. gadā Solovku salās. 1930. gada 25. aprīlī tika izveidota Gulaga organizācija, kuras pirmais priekšnieks (no aprīļa līdz jūnijam) bija Teodors Eihmans. No 1931. līdz 1933. gadam izmantojot ieslodzīto darbaspēku tika izbūvēts Baltās—Baltijas jūras kanāls. Tika veidotas jaunas nometnes vietās ar bagātiem derīgo izrakteņu un kokmateriālu resursiem. Lielākie nometņu kompleksi bija Vorkuta (akmeņogles), Noriļska (niķelis un citi krāsainie metāli) un Kolima (zelts). Pirmais Tālo Austrumu nometņu apgabala (Daļstroj) priekšnieks bija Eduards Bērziņš. Ieslodzīto skaits ievērojami palielinājās Lielā terora laikā 1937.—1938. gados. 1938. gadā nometnēs ieslodzīto skaits sasniedza jau gandrīz 2 miljonus.Apelbauma, Anne. Gulags: padomju nometņu vēsture. Rīga. Atēna 2004.  553. lpp. Tajā pašā laikā daudzi līdzšinējie ieslodzītie tika nošauti.

Otrā pasaules kara sākumā PSRS okupēja Polijas austrumu apgabalus un Baltijas valstis un līdz 1941. gada vasarai uz Gulagu (Vjatlagu, Usoļlagu u.c.) nosūtīja 108 000 Polijas un 96 000 Baltijas valstu iedzīvotāju.Apelbauma, Anne. Gulags: padomju nometņu vēsture. Rīga. Atēna 2004.  415. lpp. Sevišķi smagi apstākļi nometnēs bija 1941.—1943. gadā, 1941.—1942. gada ziemā gāja bojā ceturtā daļa ieslodzīto (skat. tabulu blakus). Arī nākamajos divos gados mirstība (pēc oficiālās statistikas, kura nav pilnīga) sasniedza gandrīz 25%.

Pēc Otrā pasaules kara beigām uz Gulaga nometnēm Sibīrijā (t. sk. uz Steplagu Kazahstānā) tika nosūtīts ievērojams daudzums Baltijas valstu iedzīvotāju, kā arī ukraiņu, kuri bija cīnījušies pret Sarkano Armiju vai arī piedalījušies partizānu cīņās. Politisko ieslodzīto īpatsvars 1941.—1945. gadā bija 30—40%, bet 1946. gadā tas sasniedza gandrīz 60%.

Pēc Staļina nāves 1953. gadā tika atbrīvota daļa nepolitisko ieslodzīto. Politisko ieslodzīto atbrīvošana sākās pēc 1956. gada februāra, kad Ņikita Hruščovs PSKP kongresā nosodīja staļinismu. 1960. gada 25. janvārī Gulaga organizācija tika oficiāli likvidēta. Tomēr līdzīgas ieslodzījuma nometnes pastāvēja līdz pat Mihaila Gorbačova reformām 80. gadu beigās. Pēdējā (Perma-36) tika slēgta 1987. gada decembrī.

 Skatīt arī 
 Noriļlags
 Sevvostlags
 Steplags
 Usoļlags
 Vjatlags
 Vorkutlags

 Atsauces 

 Ārējās saites 

 Gulagu pārdzīvojušo atmiņas
 Gulaga ieslodzījumu vietu saraksts

Kategorija:PSRS politiskās represijas
Kategorija:Koncentrācijas nometnes
Kategorija:NKVD