Pornogrāfija

Pornogrāfija (, pórni — "prostitūta", γράφω, graphein — "rakstīt") ir cilvēka ķermeņa un dzimumattiecību attēlojums grāmatās, attēlos, statujās, kinofilmās un citos plašsaziņas līdzekļos, kura mērķis ir izraisīt uzbudinājumu.Pornogrāfija  tezaurs.lv Atšķirība starp pornogrāfiju un erotiku lielā mērā ir subjektīva, ko galvenokārt nosaka sabiedrības standarti.

Pornogrāfija izsauc regulārus strīdus starp tās publiskas piekļuves atbalstītājiem un noliedzējiem. ANO līmenī šādu polemiku izraisījis ANO Bērnu fonda pētījums Eiropas Savienības valstīs, kurš parādīja, ka vairumā pētīto valstu pornogrāfija Internetā lielāko daļu bērnu nekādi neietekmē, bet, piemēram, Spānijā 39% bērnu apgalvojuši, ka jutušies laimīgāki pēc pornogrāfijas noskatīšanās. Tā rezultātā ANO Bērnu fonds paziņoja, ka traucēt bērniem pieeju pornogrāfijai ir bērnu tiesību pārkāpums un pieejas liegšana viņiem vitāli svarīgai informācijai. Pornogrāfijas pretinieki, kā Līza Tompsone no ASV Nacionālā Seksuālās ekspluatācijas centra, savukārt apgalvoja, ka pornogrāfija satur tādas lietas kā vardarbību, izvarošanu, rasismu un incestu, ko bērni nedrīkst patērēt.

Senajā Grieķijā pornogrāfija bija jebkurš mākslas vai literārais darbs, kas atainoja prostitūtu dzīvi. Tur arī radās nosaukums "pornogrāfija", jo prostitūtas grieķu valodā sauc par pórni.

 Vēsture 
Jau aizvēsturiskos laikos cilvēki attēloja erotiskus tēlus alu zīmējumos un statuetes, piemēram, Venēras figūriņas (25 000—30 000 g. p.m.ē.), kas attēloja kailas sievietes. Senajā Ēģiptē ir atrasti papirusi ar seksuālām ainām, piemēram, Turīnas erotiskais papirus (ap 1150. g. p.m.ē.). Senajā Grieķijā un Romā erotika bija plaši izplatīta keramikā, freskās un skulptūrās, īpaši Pompeju un Herkulānas izrakumos.

Kristietības ietekmē viduslaikos pornogrāfija tika apspiesta, taču erotiskais saturs saglabājās tautas literatūrā un dažās ilustrācijās. Renesanses laikmetā erotika atkal parādījās mākslā, īpaši Itālijas mākslinieku, piemēram, Ticiāna un Mikelandželo, darbos. 1527. gadā tika publicēts Pietro Aretino Sonetti lussuriosi, kas tika ilustrēts ar Markantonio Raimondi gravīrām un uzskatāms par vienu no pirmajiem drukātajiem pornogrāfiskajiem darbiem.

18. un 19. gadsimtā attīstījās erotiska literatūra un ilustrācijas, tostarp Markīza de Sada romāni un Džona Klelanda darbs Fanny Hill (1748). 19. gadsimta laikā, līdz ar fotogrāfijas izgudrojumu, sāka izplatīties pornogrāfiski attēli, kas bija populāri privātkolekcijās un slepenos klubos.

20. gadsimta sākumā attīstījās erotiskā kinematogrāfija, lai gan daudzās valstīs pornogrāfiskas filmas tika aizliegtas. 1953. gadā tika izdots pirmais Playboy žurnāls ar Merilinu Monro uz vāka, kas ievadīja mūsdienu erotisko žurnālu laikmetu. 1960. un 1970. gados, līdz ar seksuālo revolūciju, pieauga pornogrāfisko filmu popularitāte, un tādas filmas kā Deep Throat (1972) kļuva par kultūras fenomenu.

Interneta attīstība 1990. gados padarīja pornogrāfiju viegli pieejamu, ieviešot digitālās fotogrāfijas, video un straumēšanas vietnes. 2000. gados strauji pieauga bezmaksas pornogrāfijas platformu popularitāte, piemēram, Pornhub, kas revolucionizēja piekļuvi erotiskam saturam. Mūsdienās pornogrāfija ir pieejama dažādos formātos, tostarp virtuālajā realitātē (VR) un interaktīvajās platformās.

 Pornogrāfijas klasifikācija 
Pornogrāfija tiek klasificēta pēc dažādiem kritērijiem, tostarp satura, medija, mērķauditorijas un tiesiskā regulējuma. Tā var būt vizuāla, rakstiska vai audiovizuāla, un tās veidi variē atkarībā no kultūras un sociālajiem faktoriem.

 1. Pēc satura 

 Heteroseksuālā pornogrāfija — attēlo heteroseksuālas attiecības un ir visizplatītākais pornogrāfijas veids.
 Homoseksuālā pornogrāfija — attēlo viendzimuma seksuālas attiecības, tostarp geju un lesbiešu pornogrāfiju.
 Biseksuālā pornogrāfija — attēlo seksuālas attiecības starp dažāda dzimuma un viendzimuma partneriem.
 Transpersonu pornogrāfija — ietver saturu ar transpersonām vai nebināriem cilvēkiem.
 Fetiša pornogrāfija — koncentrējas uz specifiskām seksuālajām interesēm (piemēram, pēdu fetišs, latekss, dominēšana u.c.).
 Ekstrēmā pornogrāfija — ietver materiālus ar agresīvu, sāpīgu vai šokējošu raksturu, kas bieži ir pakļauti tiesiskām regulācijām.

 2. Pēc medija veida 

 Drukātā pornogrāfija — ietver erotiskos žurnālus (Playboy, Penthouse, Hustler) un grāmatas (Fanny Hill, Marķīza de Sada romāni).
 Fotogrāfiskā pornogrāfija — ietver erotiskas un pornogrāfiskas fotogrāfijas, kas tiek publicētas drukātā vai digitālā formātā.
 Kinematogrāfiskā pornogrāfija — ietver erotiskas un pornogrāfiskas filmas, kas var būt gan profesionālas, gan amatieru veidotas.
 Interneta pornogrāfija — ietver straumēšanas vietnes (piem., Pornhub, XVideos), tīmekļa kameras un interaktīvo saturu.
 Virtuālās realitātes (VR) pornogrāfija — ļauj lietotājiem iegremdēties digitāli radītā seksuālā pieredzē, izmantojot VR brilles.
 Animētā pornogrāfija — ietver hentai (Japānas animācijas), CGI un citus mākslīgās vizuālās mākslas veidus.

 3. Pēc pieejamības un veidošanas veida 

 Mainstream pornogrāfija — veidota lielām studijām ar augstas kvalitātes ražošanu.
 Amatieru pornogrāfija — lietotāju radīts saturs, kas bieži tiek publicēts bezmaksas platformās.
 Tiešraides pornogrāfija — ietver tīmekļa kameras pārraides, kurās modeļi mijiedarbojas ar skatītājiem.

 4. Pēc tiesiskās regulācijas un mērķauditorijas 

 Legālā pornogrāfija — atbilst valsts likumiem un regulām, kas nosaka satura ierobežojumus.
 Nelegālā pornogrāfija — ietver saturu, kas pārkāpj likumus, piemēram, bērnu pornogrāfija, dzīvnieku pornogrāfija vai citi aizliegti materiāli.
 Maigā pornogrāfija (softcore) — attēlo erotiku un kailumu, bet nesatur tiešu dzimumaktu (piemēram, Playboy žurnāls, erotiskas filmas).
 Hardcore pornogrāfija — attēlo tiešu seksuālo aktu un visbiežāk ir izplatīta internetā un pieaugušo filmu industrijā.

 Skatīt arī 
 Interneta pornogrāfija
 Pornofilma

 Atsauces 

 Ārējās saites