Alegorija

Alegorija ir vēsturiskā žanra paveids, kurā notikumus un parādības atspoguļo simboliski, nevis stāstoši. Alegorija vēstījumu padara vispārīgu.Lanerī-Dažāna, Nadēza. Glezniecības enciklopēdija. Rīga:Jumava, 2006. 29.lpp. Alegorija ir visa tēlojuma aina, kas jāsaprot pārnestā nozīmē.M. Milzere, L. Silova, D. Štokmane, A. Vanaga, A. Vēvers, I. Vīduša. Literatūra 7. klasei. Zvaigzne ABC, 2008. 171. lpp. Alegorijas kļuva ļoti izplatītas 17.—18. gadsimtā.Lanerī-Dažāna, Nadēza. Glezniecības enciklopēdija. Rīga:Jumava, 2006.30.lpp.

Literatūrā alegorija ir kādas (parasti sabiedriskas) parādības aizstāšana ar citu līdzīgu (parasti dabas) parādību; daiļdarbus, kuru pamatā ir alegorija, sauc par alegorijām, bet tēlus — par alegoriskiem tēliem.Daina Štokmane, Iveta Vīduša. Literatūra 7. klasei. 1. daļa. Zvaigzne ABC, 2014. 111. lpp.

Bieži vien alegoriskas figūras atšķiršanai no reālas personas ir vajadzīgas priekšzināšanas. Sākot ar renesanses laikmetu, simbolus atšķirt palīdzēja speciāli izdoti leksikoni un ilustrētas vārdnīcas. 17. gadsimta klasicisma perioda mākslinieki, pievēršoties alegoriskiem sižetiem, ievēroja līdzīgus paņēmienus, kā gleznojot vēsturiskās ainas. Tie bija liela formāta darbi ar tajos attēlotiem alegoriskiem personāžiem, kuru ķermeņi bija daļēji atkailināti, it kā veidoti no citas matērijas, ar pārlaicīgiem tērpiem, ikdienišķa apģērba vietā redzot drapērijas. Bieži vien šiem personāžiem ir spārni, norādot uz metaforisko tēlu.Lanerī-Dažāna, Nadēza. Glezniecības enciklopēdija. Rīga:Jumava, 2006. 30.lpp. Šīs pazīmes palīdz saprast un pat bez ielūkošanās rakstos uzminēt, ka attēlotā figūra ir alegorija.

Reizēm alegorijas var būt sastopamas arī vēsturiskā žanra darbos, kas visbiežāk novērojams Francijā tapušos darbos, kas nepieder pie klasicisma mantojuma.Lanerī-Dažāna, Nadēza. Glezniecības enciklopēdija. Rīga:Jumava, 2006.31.lpp.

 Dažu simbolu atšifrējums alegorijās 

 Svētie 
Viduslaikos reliģiskā glezniecība pieradināja ticīgos pēc simboliem atpazīt svētos. Jāņa Kristītāja simbols bija jērs, svētā Pētera — atslēgas, svētajam Erasmam bija izlaistas zarnas, bet svētajam Bartolomejam — nodīrāta āda.

 Antīkie dievi 
Antīko dievu simboli: vecs vīrs ar izkapti — Saturns, vīriešu kārtas radība ar trijzaru dakšu — Neptūns, bārdains vīrs ar ērgli un zibeni — Jupiters.

 Ideju un tikumu personifikācijas 
Sieviete ar zobenu un svariem simbolizē taisnību, tieslietas, bet sieviete, kas rokās tur čūsku ieskautu spoguli — piesardzību. Gara auguma veci vīri ar urnām un niedru vainagiem simbolizē iznīcību.

 Izmantotā literatūra 
 Lanerī-Dažāna, Nadēza. Glezniecības enciklopēdija. Rīga:Jumava, 2006. 

 Atsauces 

 Ārējās saites 

Kategorija:Tēlotājas mākslas žanri
Kategorija:Mākslinieciskās izteiksmes līdzekļi