Frederiks Mistrāls

Frederiks Mistrāls (, , dzimis , miris ) bija provansiešu dzejnieks un rakstnieks, kura vadībā 19. gadsimtā atdzima oksitāņu valoda un tās literatūra. Viņš 1904. gadā saņēma Nobela prēmiju literatūrā par "darbu oriģinalitāti un patieso iedvesmu, atspoguļojot dzimtenes ainavas un savas tautas garu".

Frederika Mistrāla pirmais ievērojamais darbs bija 1859. gadā uzrakstītais Miréio, kurā ir aprakstīta Provansas daba. 1861. gadā Franču akadēmija par šo darbu piešķīra Mistrālam apbalvojumu. Vēl starp Frederika Mistrāla ievērojamākajiem darbiem ir Calendau (1867), Lis Isclo d’or (1875), Nerto (1884), La Rèino Jano (1890), Lou Pouèmo dóu Rose (1897) un Lis óulivado (1912). Visi šie darbi ir saistīti ar provansiešu folkloru. Viņš ir izstrādājis arī oksitāņu—franču vārdnīcu (Lou Tresor dóu Felibrige ou Dictionnaire provençal-français embrassant les divers dialectes de la langue d'oc moderne, 1878–1886), kā arī uzrakstījis autobiogrāfisku darbu Mes Origines; Mémoires Et Récits De Frédéric Mistral (1906).

 Atsauces 

 Ārējās saites 



Kategorija:1830. gadā dzimušie
Kategorija:1914. gadā mirušie
Kategorija:Bušdironā dzimušie
Kategorija:Francijas dzejnieki
Kategorija:Franču rakstnieki
Kategorija:Provansiešu valodā rakstošie
Kategorija:Nobela prēmijas laureāti literatūrā