Amūras tīģeris

Amūras tīģeris (Panthera tigris altaica), saukts arī par Usūrijas tīģeri vai Sibīrijas tīģeri, ir tīģera pasuga, kas sastopama Krievijas Federācijas Tālajos Austrumos, galvenokārt Sihote-Alina kalnos. 

Amūras tīģeru kopējā populācija saskaņā ar 2010. gada datiem bija apmēram 360 pieauguši īpatņi, bet 2022. gadā to skaits palielinājās līdz 600. Tomēr esošo populāciju apdraud ģenētiskā vienveidība. Ģenētiski to varētu salīdzināt ar 27—35 īpatņu populāciju. Pasugas atjaunošanos apgrūtina fakts, ka 90% no visiem Amūras tīģeriem dzīvo Sihote-Alina reģionā, bet pārējie tīģeri dzīvo Ķīnas pierobežā, izolēti no galvenās populācijas.IUCN: Panthera tigris ssp. altaica

 Izplatība 
Apgabals, ko Amūras tīģeris apdzīvo Krievijas austrumos, ziemeļu-dienvidu virzienā ir apmēram 1000 km garš, aptverot visu Piejūras novadu, iesniedzoties Habarovskas novada dienvidos, uz austrumiem un dienvidiem no Amūras upes. Tas sastopams arī Mandžūrijas austrumos kalnu apvidū, gan Krievijā, gan Ķīnā. Kopumā Amūras tīģeris mājo apvidos, kas atrodas 500—800 metrus virs jūras līmeņa, dažiem indivīdiem sasniedzot 1000 vai vairāk metrus virs jūras līmeņa. Šajos apvidos galvenokārt aug jauktu koku meži, kuros mājo staltbrieži, Sibīrijas stirnas, mežacūkas, plankumainie brieži, muskusbrieži un aļņi.

Lielākā daļa Amūras tīģeru dzīvo Krievijas Federācijā, bet Ķīnā mājo apmēram 18—22 īpatņi. Neliela populācija (nezināms skaits) sastopama Pektusana kalnos, Ķīnas un Ziemeļkorejas robežas reģionā.Korean People’s Democratic Republic Academy of Science; Russian Academy of Science Far Eastern Branch. ﻿A survey of tigers and prey resources in the Paektusan area, Lyangan Province, North Korea, in winter, 1998﻿ (Report). Retrieved 16 June 2012.

 Aizsardzība un apdraudējums 
Vēsturiski Amūras tīģeris ir dzīvojis no Tuvajiem Austrumiem līdz Tālajiem Austrumiem. Populācija krasi samazinājās Krievijas pilsoņu kara laikā un 1930. gados savvaļā dzīvoja vairs tikai 20—30 tīģeri. 1947. gadā PSRS uzsāka Amūras tīģeru aizsardzības pasākumus: tika aizliegtas tīģeru medības un izveidots rezervātu tīkls. Tīģeru skaits pamazām palielinājās un populācija atjaunojās. Līdz 1992. gadam Sihote-Alina rezervāta sākto tīģeru aizsardzības projektu varēja uzskatīt par veiksmīgu. PSRS sabrukuma rezultātā diemžēl degradējās tīģeru aizsardzības sistēma, aktivizējās malumedniecība un tīģeru skaits samazinājās vismaz par trešdaļu. Galvenais joprojām esošais tīģeru skaita samazināšanās iemesls ir malumedniecība: Krievijā ir pieprasītas tīģeru ādas, Āzijas tirgū — kauli, ūsas un dzimumlocekļi tradicionālās medicīnas vajadzībām (lai gan Ķīnā tīģeru malumedniecība tiek sodīta ar nāvi). 2000. gados, pateicoties dažādiem aizsardzības pasākumiem, tīģeru skaits ir stabilizējies.

 Populācijas blīvums 
Amūras tīģeris apdzīvo lielas platības un pārvietojas līdz 1000 km attālumā. 1992. un 1993. gada pētījumos noskaidrojās, ka Amūras tīģeru kopējās populācijas blīvums ir 0,62 tīģeri uz 100 km². Tai skaitā pieaugušo tīģeru blīvums ir 0.3 tīģeri uz 100 km², bet dzimumu proporcija ir 2,4 mātītes uz 1 tēviņu.Smirnov, E. N., Miquelle, D. G. (1999). Population dynamics of the Amur tiger in Sikhote-Alin Zapovednik, Russia. In Seidensticker, J., Christie, S. Jackson, P. (eds.) Riding the Tiger. Tiger Conservation in Human-dominated Landscapes. Cambridge University Press, UK. Pp. 61–70. Pateicoties dažādiem saudzējošiem pasākumiem, 2007. gadā populācijas blīvums bija pieaudzis, sasniedzot 0,8±0,4 tīģerus uz 100 km² Sihotes-Alinas dienvidos un 0,6±0,3 tīģerus uz 100 km² aizsargātās teritorijas centrālajā daļā.Miquelle, D., Goodrich, J., Seryodkin, I. (2008). Siberian Tiger Project: Long-Term Research, Training, and Tiger-Human Conflict Mitigation in the Russian Far East. Final Report to 21st Century Tiger. Wildlife Conservation Society.

 Izskats un īpašības 
Amūras tīģeris ir lielākais no tīģeriem, turklāt tas ir lielāks arī par lauvu.Kerley, L.; Goodrich, J.; Smirnov, E.; Miquelle, D.; Nikolaev, I; Arjanova, T.; Slaght, J.; Schleyer, B.; Kuigli, H.; Hornoker, M. 2005. Chapter 7. Morphological indicators of the Amur tiger. 15 pp. In D.G. Miquelle, E.N. Smirnov, and J.M. Goodrich (Eds.). Tigers in Sikhote-Alin Zapovednik: Ecology and Conservation. PSP, Vladivostok, Russia (Russian) Kā visiem kaķiem tēviņi ir nedaudz lielāki nekā mātītes. Tēviņa ķermeņa garums, galvu ieskaitot, ir 178—208 cm, vidējais garums ir 195 cm. Mātītes ķermeņa garums 167—182 cm, vidējais garums 174 cm. Aste ir ļoti gara un tēviņa astes garums ir apmēram 99 cm, mātītes — 91 cm. Lielākais zināmais tēviņš ir bijis 309 cm garš (no purngala līdz astes galam), bet mātīte 270 cm. Pēdējo gadu pētījumi liecina, ka Amūras tīģeri ir kļuvuši mazāki. Who‘s king of the beasts? Historical and recent body weights of wild and captive Amur tigers, with comparisons to other subspecies Tēviņš, kas ir vecāks par 35 mēnešiem, vidēji sver 176,4 kg, lielākajiem sasniedzot 222,3 kg. Mātītes vidējais svars ir 117,9 kg. Arī ķermeņa garums mūsdienās ir kļuvis īsāks un ir salīdzināms ar Bengālijas tīģeri.Thapar, V. (2004). Tiger: The Ultimate Guide. CDS Books. . Senākajos pētījumos var redzēt, ka Amūras tīģera tēviņš, kas bijis vecāks par 35 mēnešiem, vidēji ir svēris 215,3 kg, mātīte 137,5 kg. Vislielākais tēviņš, kas pieminēts informācijas avotos, ir svēris 384 kg, tomēr šis fakts nav pierādīts, un to neapstiprina neviens uzticams informācijas avots.Mazák, V.: (1983) Der Tiger. Nachdruck der 3. Auflage von Westarp Wissenschaften Hohenwarsleben, 2004. 

 Galvaskauss 
Amūras tīģera galvaskauss ir ļoti liels, un to mēdz salīdzināt ar lauvas galvaskausu. Tā sejas daļa ir ļoti izteiksmīga, masīva un plata.Geptner, V. G., Sludskii, A. A. (1972). Mlekopitaiuščie Sovetskogo Soiuza. Vysšaia Škola, Moskva. (In Russian; English translation: Heptner, V. G.; Sludskii, A. A.; Bannikov, A. G.; (1992). Mammals of the Soviet Union. Volume II, Part 2: Carnivora (Hyaenas and Cats). Smithsonian Institution and the National Science Foundation, Washington DC). Pp. 95–202.  Mātītes galvaskauss ir salīdzinoši smalkāks, trauslāks nekā tēviņam. Pētījumos Turkestānā tēviņiem galvaskausa garums ir bijis 297,0—365,8 mm, mātītēm 195,7—255,5 mm. Lielākais līdz šim zināmais Turkestānā dzīvojošu Amūras tīģeru galvaskauss ir bijis tēviņam, kas tika nomedīts 1954. gadā Kopetdagā Sumbaras upes krastā. Galvaskausa garums bija 385 mm. Toties Mandžūrijā zināmais lielākais galvaskauss ir bijis 406 mm garš.Loukashkin, A. S. (1938). The Manchurian Tiger. The China Journal 28 (3): 127–133

 Apmatojums 
Amūras tīģera dzeltenbrūnais kažoks ir biezāks un nav tik spilgts kā citām tīģera pasugām, arī melno svītru tam ir mazāk. Reizēm ziemas kažoks ir īpaši gaišs, tomēr populācijas indivīdiem ir raksturīgas lielas apmatojuma garuma un krāsas atšķirības, ļoti bieži melnās svītras ir tumši brūnas. Arī ziemā un vasarā apmatojums atšķiras. Vasarā tas ir akotains, samērā plāns, ziemā kažoks kļūst ļoti biezs, garš, mīksts un zīdains. Īpaši garš apmatojums izaug uz galvas, gandrīz nosedzot ausis, un uz kakla mugurdaļas.Notes on Siberian long-haired tiger, Panthera tigris altaica (Temminck, 1844), with a remark on Temminck's mammal volume of the Fauna Japonica Vasaras kažoka apmatojums uz muguras ir apmēram 15–17 mm garš, 30–50 mm uz kakla mugurpuses, 25–35 mm uz vēdera, 14–16 mm uz astes. Ziemā tas uz muguras ir 40–50 mm garš, uz kakla aizmugures 70–110 mm, uz rīkles daļas 70–95 mm, uz krūtīm 60–100 mm, bet uz vēdera 65–110 mm. Amūras tīģerim uz purna ir arī gari taustes mati — "ūsas", kuras sasniedz 95–115 mm.

 Uzvedība un barība 
Amūras tīģeris medī dažādus pārnadžus (Mandžūrijas vapitus, muskusbriežus, goralus, aļņus, staltbriežus, Sibīrijas stirnas, plankumainos briežus, mežacūkas), Āzijas melnos lāčus, Usūrijas brūnos lāčus un dažādus mazākus zīdītājus, piemēram, zaķus, trušus, svilpējzaķus, kā arī zivis, piemēram, lašus.Hierarchical Spatial Analysis of Amur Tiger Relationships to Habitat and Prey Ja tīģerim pieejams bagātīgs medījums, tas labprātāk izvēlas lielāku upuri. Reizēm ir novērots, ka Amūras tīģeris uzbrūk ļoti lielam medījumam (alnim vai lācim), kas sver vairāk nekā 450 kg.Frasef, A. F. (2012). Feline Behaviour and Welfare. CABI. pp. 72–77. .

Sihote-Alinas kalnu austrumu nogāzēs 11 tīģeriem laikā no 1992. gada līdz 1994. gadam uz 15 mēnešiem tika uzliktas kaklasiksnas ar raidītājiem. Novērojumos noskaidrots, ka tīģeru izvēlētā dzīves vieta ir cieši saistīta ar staltbriežu izplatību, bet mežacūku pieejamībai ir daudz mazāka nozīme. Lai arī Amūras tīģeris medī arī citas briežu sugas un aļņus, to pieejamībai nebija ietekmes uz tīģeru izplatību. Tika arī noskaidrots, ka pieaudzis tīģeris vidēji medī ik pēc 7,4 dienām vasarā, dienā apēdot 7,9 kg gaļas, bet ziemā tīģeri medī ik pēc 5,7 dienām, apēdot vidēji 10,3 kg.Miller, C. S., Hebblewhite, M., Petrunenko, Y. K., Seryodkin, I. V., DeCesare, N. J., Goodrich, J. M., & Miquelle, D. G. (2013). Estimating Amur tiger (Panthera tigris altaica) kill rates and potential consumption rates using global positioning system collars. Journal of Mammalogy 94 (4): 845–855.

 Vairošanās 
Amūras tīģeris var sapāroties jebkurā gada laikā. Kad mātīte ir gatava pāroties, tā ar urīna palīdzību un skrāpējumiem koka mizā signalizē par savu gatavību tēviņam. Pāris īsu brīdi pavada kopā, apmēram 5—6 dienas, kura laikā tas sapārojas. Grūsnības periods ilgst 3—3,5 mēnešus. Aizsargātā vietā, kur māte iekārto migu, piedzimst 2—4 mazuļi, retāk līdz 6 mazuļiem. Piedzimstot tīģerēni ir akli un nevarīgi, māte tos atstāj migā vienus pašus, kamēr dodas medībās. Piedzimstot pāra skaitam, dzimumu sadalījums ir vienāds. Jaunās mātītes daudz ilgāk paliek kopā ar savu māti. Arī pieaugušas tās savas teritorijas nostiprina blakus mātes teritorijai. Toties tēviņi ģimeni pamet agrāk un pārvietojas tālu prom no savas dzimšanas vietas, tādējādi jaunie tīģeri ir pakļauti daudz lielākām briesmām (gan no malumedniekiem, gan lāčiem, gan citiem pieaugušiem tīģeru tēviņiem). Tādējādi pieaugušu tīģeru populācijā ir 2—4 mātītes uz vienu tēviņu.Matthiessen, P.; Hornocker, M. (2001). Tigers In The Snow. North Point Press. . Tēviņš briedumu sasniedz 48—60 mēnešu vecumā.Sunquist, M. (2002). Wild Cats of the World. Chicago: University of Chicago Press.

 Uzbrukumi cilvēkam 
Amūras tīģeris ļoti reti uzbrūk cilvēkam, pamatā, ja tas tiek izprovocēts. 19. gadsimtā ir bijuši reģistrēti daži uzbrukumi, kas galvenokārt notikuši Centrālāzijā. 20. gadsimtā Krievijas teritorijā reģistrēti 6 mērķtiecīgi uzbrukumi cilvēkiem, toties izprovocēti uzbrukumi ir bijuši daudz vairāk. Visbiežāk tīģeris uzbrūk situācijās, kad to mēģina sagūstīt. Kopumā Amūras tīģeris netiek uzskatīts par cilvēkam bīstamu plēsēju. Piemēram, Korejā 1928. gadā tīģeris ir nogalinājis vienu cilvēku, leopardi trīs, mežacūkas četrus un vilki 48 cilvēkus. 21. gadsimtā reģistrēti daži uzbrukumi malumedniekiem un vairāki letāli uzbrukumi zoodārzos.Tiger attack victim admits taunting, police saySiberian tiger attacks, kills bus driver in China

Atsauces

 Ārējās saites 

Rīgas Zoo: Amūras tīģeris
Putina savvaļā izlaistais Amūras tīģeris badā aizbēdzis uz Ķīnu 
21st Century Tiger
National Geographic: Siberian Tiger
WCS Russia: Siberian Tiger Project

Kategorija:Tīģeri
Kategorija:Krievijas fauna
Kategorija:Ķīnas fauna
Kategorija:Austrumāzijas fauna
Kategorija:Āzijas fauna