Nikolajs Galdiņš

Nikolajs Galdiņš ( — ) bija Latvijas Bruņoto spēku un Latviešu leģiona virsnieks. Latvijas brīvības cīņu un Otrā pasaules kara dalībnieks. Trešā reiha augstākā militārā apbalvojuma Dzelzs krusta Bruņinieka krusta kavalieris.

 Dzīvesgājums 
Dzimis 1902. gadā Rīgā.  Latvijas brīvības cīņu laikā 1919. gada 12. jūlijā brīvprātīgi iestājās Latvijas armijā,Axis History Forum (Vilis Janums & Nikolajs Galdins) Ventas Balss "Bruņinieka krusts trim latviešiem" (06.02.45.)  pēc kara palika militārajā dienestā. 1922. gadā iestājās Kara skolā. 1924. gadā Galdiņš pabeidza Kara skolu ar I šķiru, kā labākais kadets Kājnieku nodaļā, iegūstot virsleitnanta pakāpi.Valdības Vēstnesis "Valsts prezidenta pavēle armijai un flotei Nr. 301." (01.09.24.) Nozīmēts 4. Valmieras kājnieku pulkā par vada komandieri. Turpinājis izglītoties Kara akadēmiskajos kursos (no 1935. gada Augstākā karaskola), kurus pabeidza 1927. gadā.Juris Ciganovs 1920.-1940. Uzplaukuma laiks  Tā paša gada 17. novembrī paaugstināts pat virsleitnantu (skaitot no 1. septembra).Valdības Vēstnesis "Valsts prezidenta pavēle armijai un flotei № 117." (18.11.27.) (pavēle datēta ar 16. janvāra datumu)

1933. gada janvārī viņu pārcēla no 2. Vidzemes kājnieku divīzijas 6. Rīgas kājnieku pulka uz Armijas štāba operatīvo daļu,Latvijas Kareivis "Oficiālā daļa. Valsts prezidenta pavēle armijai un flotei Nr. 404." (18.01.33.)  (pavēle datēta ar 16. janvāra datumu) vēlāk uz Armijas štāba Informācijas daļu.Latvijas izlūkdienesti 1919-1940: 664 likteņi (redaktore, korektore Vija Kaņepe). Rīga:LU žurnāla "Latvijas Vēsture" fonds, 2001., 295. lpp.  1935. gada 16. novembrī paaugstināts par kapteini (skaitot no 1. septembra).Latvijas Kareivis "Oficiālā Daļa. Valsts prezidenta 330. pavēle armijai un flotei" (17.11.27.) (pavēle datēta ar 16. novembra datumu) No 1938. līdz 1939. gadam pildīja arī militārā instruktora pienākumus Rīgas 2. vidusskolā. Apbalvots ar Lietuvas neatkarības 10 gadu jubilejas medaļu un Rumānijas Kroņa IV šķiras ordeni.

Otrā pasaules kara laikā 1940. gadā, kad Sarkanā armija okupēja Latviju, viņš bija Armijas štāba Informācijas daļas I nodaļas (ārējā izlūkošana) priekšnieka pulkvežleitnanta Andreja Blaua palīgs.  Pēc Latvijas armijas pārveidošanas par 24. teritoriālo korpusu neilgu laiku dienēja šī korpusa 181. strēlnieku divīzijā kā 195. strēlnieku pulka komandieris.
1941. gada 14. jūnijā Nikolaja Galdiņa brāli arestēja un deportēja uz Noriļsku, kur gāja bojā Noriļlagā ().Красноярское общество "Мемориал"  

1941. gadā, kad Vācija okupēja Latviju, viņš iestājās kārtības dienestā, kur bija rotas komandieris. 1943. gada aprīlī, kad martā bija izveidota 2. latviešu SS brīvprātīgo brigāde (vēlākā 19. ieroču SS grenadieru divīzija), Galdiņu nozīmēja par šīs brigādes 42. grenadieru pulka komandiera Voldemāra Veisa adjutantu, bet oktobrī iecēla par 42. pulka II bataljona komandieri. 15. decembrī iecelts par šī pulka komandieri. 1944. gada 30. janvārī paaugstināts par šturmbanfīreru. Šī paša gada 19. oktobrī apbalvots ar Vācu krustu zeltā. 31. decembrī paaugstināts par oberšturmbanfīreru.

Kara beigās komandēja savu pulku Kurzemes cietoksnī, par 3. Kurzemes lielkaujā izrādīto varonību 1945. gada 25. janvārī apbalvots ar Dzelzs krusta Bruņinieka krustu. Šo apbalvojumu ieguva arī Miervaldis Ādamsons un Roberts Ancāns. Pēc Trešā reiha bruņoto spēku kapitulācijas 1945. gada 8. maijā krita padomju gūstā. Tā paša gada 5. oktobrī Ļeņingradā viņam izpildīja nāvessodu nošaujot.

 Atsauces 

Kategorija:Rīgā dzimušie
Kategorija:Latvijas Bruņoto spēku virsnieki
Kategorija:Latviešu leģiona virsnieki
Kategorija:Padomju represijās nogalinātie
Kategorija:Triju Zvaigžņu ordeņa kavalieri