Otto Zeltiņš

Otto Zeltiņš, arī Otto Zeltiņš-Goldfelds vai Oto Zeltiņš-Goldfelds (; dzimis , miris Pēc  Zeltiņš nošauts 28. jūlijā) bija Latvijas Bruņoto spēku virsnieks, žurnālists, publicists.

 Dzīvesgājums 
Dzimis 1889. gada 7. novembrī Hamburgā, Vācijas Impērijā, Jūlija Goldfelda (Julius Goldfeld) ģimenē. Absolvēja Bavārijas 6. karaskolu. Līdz Pirmajam pasaules karam nodarbojās ar žurnālistiku.
No 1914. līdz 1918. gadam dienēja Vācijas Impērijas armijā. 1918. gadā paaugstināts par kavalērijas rotmistru. 1918. gada 26. decembrī brīvprātīgi iestājās Dzelzsdivīzijā, piedalījās kaujās Kurzemē.

1919. gada 6.—7. martā rotmistrs Goldfelds ar savu eskadronu 116 cilvēku sastāvā (ar ložmetēju komandu) pievienojās latviešu atsevišķajam bataljonam. Līdz ar to Latvijas valdībai uzticamo spēku kavalērija divkāršojās un līdzšinējo atsevišķo jātnieku nodaļu pārdēvēja par 1. eskadronu, bet Goldfelda vienību par 2. eskadronu, abi eskadroni veidoja "Atsevišķo jātnieku nodaļu". Vēlāk to pārdislocēja no Kurzemes uz Ziemeļvidzemi, kur tā piedalījās cīņās pret vācu Dzelzsdivīziju. 1919. gada vasarā notika Latvijas armijas pārformēšana un Goldfelda 2. Ziemeļlatvijas eskadronu pārdēvēja par Vidzemes divīzijas atsevišķo eskadronu, kuru viņš turpmāk komandēja. Goldfelda eskadrons piedalījās cīņās pet bermontiešiem. Sīvas cīņas notika pie Vecmuižas un Vecsaules. Vēlāk eskadrons piedalījās Latgales atbrīvošanā.

Dienestu turpināja arī pēc neatkarības kara. 1921. gada 5. martā kā pulkvedis-leitnants iecelts par jaunizveidotā jātnieku pulka 5. eskadrona komandieri. 1923. gadā atvaļināts kā rezerves pulkvedis-leitnants.

Mainīja uzvārdu no "Goldfelds" uz "Zeltiņš", dzīvoja Hamburgas ielā 9 Mežaparkā, pēc tam Rūpniecības ielā 15 (7. dz.). Darbojās žurnālistikā, uzstājās ar publiskām lekcijām.

1924. gada augustā Otto Zeltiņš palīdzēja muitai aizturēt divus diplomātiskās bagāžas koferus, kas bija apzīmogoti ar Latvijas konsula Dancigā Kārļa Kuškevica zīmogu, kuros atrodās 25 kilogrami kokaīna. Kā laikraksta “Jaunāko Ziņu” korespondentam 1926. gadā ceļojot pa Spāņu Maroku, apcietināts uz aizdomu pamata par spiegošanu, un atbrīvots tikai ar Latvijas diplomātu palīdzību. 1928. gadā Vācijā (Hamburgā) tiesājās ar kādu Karlosu Smitu par goda un cieņas aizskaršanu — Zeltiņu apvainoja dzimtenes un vācu tautas interešu nodevībā.Zeltiņa-Goldfelda prāvā. // Latvijas Kareivis. 12.10.1928., 3. lpp. 1930. gada jūlijā bija viens no "Parīzes latviešu biedrības" dibinātājiem, biedrības sekretāra vietnieks (biedrs).

Pēc Latvijas okupācijas 1940. gada 23. oktobrī Zeltiņu apcietināja un aizveda uz Maskavu. 1941. gada 7. jūlijā PSRS Augstākās tiesas Kara kolēģija (ВКВС СССР) viņam piesprieda nāves sodu, ko izpildīja 1941. gada 27. jūlijā Butovas poligonā, pēc jaunākiem datiem, 16. oktobrī Komunarkas poligonā Maskavas tuvumā.Juris Ekšteins. "Latviešu ģenerāļi krita Piemaskavā".  Latvijas Avīze 2007. gada 29. jūnijā:Vienā dienā ar J. Zālīti nošāva Oto Zeltiņu-Goldfeldu, Latvijas armijas pulkvedi, rakstnieku un žurnālistu, arestētu 1940. gada 23. oktobrī.

 Atsauces un piezīmes 

 Literatūra 
 Zeltins-Goldfeld, Otto. Genom Afrikas öknar. — Helsingfors, 1925
 Zeltiņš-Goldfelds, Otto. 7000 kilometrus caur vientuļo Afriku: no Alžiras caur Zaharu uz Tombuktu-Bamako-Dakaru: pirmais atsevišķa eiropieša jājiens caur Zaharu. — Rīgā: A. Gulbja apgādībā, 1925

 Ārējās saites 
 Goldfelds-Zeltiņš, Otto — L.k.o.k. biogrāfija.
 Зельтиньш-Гольдфельд Отто Юлиусович. // Списки расстрелянных. 1941. Июль 

Kategorija:Latvijas Bruņoto spēku virsnieki
Kategorija:Lāčplēša Kara ordeņa kavalieri
Kategorija:Latvijas žurnālisti
Kategorija:Latvijas ebreji
Kategorija:Padomju represijās nogalinātie
Kategorija:Komunarkas poligonā nošautie un apraktie