Ŗ

Ŗ ([rʲ]) jeb mīkstinātais r ir vēsturisks latviešu alfabēta burts, kas tika lietots visos latviešu valodas tekstos līdz 20. gadsimtam.  Lībiešu alfabētā burtam Ŗ ir 30. kārtas numurs. Burts 'ŗ' tika lietots, lai atzīmētu mīkstinātu jeb palatalizētu r skaņu. Valodas izrunai vienkāršojoties, 'ŗ' skaņa laika gaitā sāka no sarunvalodas izzust un 19. gs. beigās kopā ar skaņu salikumiem 'pj', 'bj', 'mj', 'vj' jau bija izzudusi no izrunas gandrīz visās latviešu valodas izloksnēs ārpus Kurzemes dienvidiem. Burts 'ŗ' pirmo reizi no latviešu alfabēta izņemts 1938. gadā, drīz vien pēc tam atjaunots un noteikts kā obligāts skolās un fakultatīvs ārpus tām.Valdības Vēstnesis, 1939.g. 24.VII Burtu 'ŗ' kopā ar burtu ō 1946. gadā pēc Latvijas okupācijas pārtrauca oficiāli lietot. Mūsdienās to turpina lietot vairākums trimdas latviešu, kā arī atsevišķas izdevniecības Latvijā.
Kaut arī burts ŗ mūsdienu latviešu valodā vairs netiek lietots, daži vārdi joprojām to satur. Tie ir: uŗŗa, šauŗš, koŗaki, apdīŗāt, vaŗavīga, vaŗariksna un vaŗavīksna.

 Lietojums 
Mīkstinātais r var tikt lietots tādā veidā, kā to prasa gramatikas sistēma, respektīvi, līdzskaņu mijas ar 'j' ietekmē gluži kā 'ļ' un 'ņ'.
+LietojumsFormas piemērsSalīdzinājumsAtstātā ietekmeVārdos, kur mīkstinātais r radies, saīsinoties lietvārdu un īpašības vārdu galotnēm, kas iepriekš bijušas garākas: -ris, -rias/-ŗas.kaŗš (no kaŗas), 
gaŗš (no gaŗas), 
kuŗš (no kuris), 
vaŗš (no varis)ceļš, 
zaļš, 
slapjš, 
zvīļšGalotnē līdzskanis 'š'.Tajās darbības vārdu formās, kur mīkstinātais r rodas līdzskaņu mijas dēļ.dzeŗu (no 'dzerju'), 
veŗot (no 'verjot'), 
aŗ (no 'arj'), 
skaŗas (no 'skarjas'), 
netveŗams, 
apbuŗošssmeļu, 
veļot, 
maļ, 
guļas, 
nepeļams, 
pieguļošs Pareizrunā pieprasīta šaura 'e' izruna tādos vārdos kā 'dzeru', 'beru', 'ver'.Vīriešu dzimtes lietvārdu ar izskaņu '-ris' vienskaitļa ģenitīvā un visos daudzskaitļa locījumos (arī salikteņu iekšienē).asaŗa (asaris, no 'asarja'), 
mēŗus (mēris, no 'mērja'), 
ķeceŗi, 
aktieŗiem, 
inžnieŗzinātne (no 'inženieŗu')kāļa, 
dēļus, 
bērneļi, 
vekseļiem, 
mēteļdrāna (no 'mēteļu')Pareizrunā pieprasīta šaura 'e' izruna tādos vārdos kā 'mēra', 'bēra' (zirga).Sieviešu dzimtes lietvārdu ar izskaņu '-re' daudzskaitļa ģenitīvā (arī salikteņu iekšienē).cepuŗu (no 'cepurju'), 
bēŗu, 
novakaŗu,
klavieŗspēle (no 'klavieŗu')cauruļu, 
mēļu, 
nomaļu, 
ērģeļmūzika (no 'ērgeļu')Pareizrunā pieprasīta šaura 'e' izruna (ja zilbē pirms šaurinātājskaņas ŗ ir e).Darbības vārdos ar -āt, -ot, kas atvasināti no tādu lietvārdu formām, kurām beigās ir -ŗa/-ŗu, (vsk./dsk. ģen. vīr. dz.) un -ŗu (dsk. ģen. siev. dz.).dzīŗot (no 'dzīres' → 'dzīŗu' → -ŗot),
izvīteŗot, ievīteŗoties (no 'vīteris' → 'vīteŗi' → -ŗot[ies])sēņot (no 'sēne' → 'sēņu' → -ņot),
pārpoļot, pārpoļoties (no 'polis' → 'poļi' → -ļot[ies])Atsevišķos vārdos, kuros to gan neprasa locīšanas kārtulas (kā iepriekšējās rindās), taču formas ar ŗ ir zināmas. Vēsturiski literārajā valodā 'ŗ' rakstīšana te bijusi fakultatīva, jo bija liela nevienmērība starp dažādām izloksnēm.jūŗa, gŗava, gŗaut, kŗausis (bumbieris), dziŗa (mežs), ŗukt (saŗukt)skaņa, kļaut, kļava, ļimt (saļimt)—No citām valodām pārņemtu vārdu rakstībā (aizgūtos citu valodu īpašvārdos).Ŗuriks, 
Ŗazaņa,

Haŗkova – no krievu val. (bet Harkiva ar cietu r – no ukraiņu val.),

Jeŗomenko (slāvu uzvārds),

Audŗus (leišu vīr. vārds Audrius),

Ŗūka (leišu uzvārds Riūka)Ļutoslavskis, 
Ļubļina,

Miļkevičs,

Beļenko,

Sauļus (leišu vīr. vārds Saulius),

Ļūns (leišu uzvārds Liūnas)—

Izruna
 Atsauces 

Kategorija:Latviešu alfabēta burti