Pseidointelektuāls

Pseidointelektuāls ( — šķietams, viltus, neīsts un intellectus intelekts — spriestspēja, domāšana) ir personu noniecinošs jēdziens, kas lietots, lai raksturotu kādu, kas uzskata sevi par intelektuālu un pielieto iegūtās un arī neiegūtās šķietamās zināšanas sociālās attiecībās, ar mērķi uzdoties par kompetentu, gudru, pieredzējušu cilvēku un iegūt sev attiecīgu statusu un apkārtējo cieņu.

 Skaidrojums 
 'Pseidointelektuālisms' ir sociāla parādība, kad pseidointelektuālis pielieto intelektuālismu, inteliģenci kā ārišķīgu stilu nevis kā praktisku būtību. 'Pseidointelektuāli' raksturo kā cilvēku, kurš baidās tikt nosaukts par neinteliģentu, nezinošu, uzskata par nepieciešamu uzsvērt savu inteliģenci, piederību intelektuālai sabiedrībai.
 'Pseidointelektuālim' vienkāršu un tiešu izteikumu vietā raksturīgs plašs specifisku, profesionālu jēdzienu, terminu, svešvārdu, citātu pielietojums ārpus konteksta, spēja izteikties, apelēt un manipulēt ar vārdiem, lai ar nelielu zināšanu daudzumu radītu šķietami profesionālu, kompetentu iespaidu par sevi, zināmā mērā tā pārspīlēta indukcijas metodes (no konkrētā uz vispārīgo) pielietošana, uztverotot atsevišķus faktus un neiedziļinoties lietu būtībā, tomēr izdarot visparīgus secinājumus un apgalvojumus.
 Apzīmējums 'pseidointelektuāls' ir subjektīvs novērtējums, jo pastāv ļoti atšķirīgi viedokļi par to, kas ir intelektuāls un cik lielā mērā, tādēļ var rasties domstarpības šajā jautājumā. Bieži 'pseidointelektuāls' lieto, lai raksturotu kādu, kas kritizē profesionāļus, pašam pietiekami nepārzinot doto jomu.
 'Pseidointelektuāls' visbiežāk ir lietots negatīvā nozīmē, iedalot cilvēkus intelektuālos un pseidointelektuālos, lai gan arī pats iedalīšanas process būtībā var tikt klasificēts kā pseidointelektuāls. Tomēr pseidointelektuāls nav pretstats vārdam intelektuāls, bet gan drīzāk blakus forma, jo pretstats būtu neintelektuāls — tāds, kam vispār nav spriestspēju un intereses par zināšanām.
 Pseidointelektuālismam pēc formas ir attāla līdzība ar sofisma moderno definīciju (tīša loģiska kļūda — nepareizs, maldinošs pierādījums vai slēdziens, kas formāli liekas pareizs).

 Izcelsme 

 Atsauces dažādu autoru darbos 

 Ārējās saites 

Kategorija:Domāšana
Kategorija:Filozofija
Kategorija:Sociālā psiholoģija