Malajas lācis

Malajas lācis (Helarctos malayanus) ir lāču dzimtas (Ursidae) zīdītājs, kas ir vienīgā suga Malajas lāču ģintī (Helarctos). To mēdz saukt arī par Malaizijas saules lāci, saules lāci vai medus lāci.

Malajas lāči dzīvo Dienvidaustrumāzijas tropu lietus mežos.Helarctos malayanus (Malayan Sun Bear, Sun Bear) Tos var sastapt sākot ar Ķīnas rietumiem un Indijas austrumiem un beidzot ar Indonēzijas austrumiem.Sun Bears, Sun Bear Pictures, Sun Bear Facts — National Geographic
Zinātnieki uzskata, ka Malajas lācis no pārējiem lāčiem ir atdalījies pirms miljons gadiem, nokļūstot izolācijā uz Borneo un Sumatras salām, kad jūras līmenis bija augstāks kā mūsdienās.

 Izskats un ieradumi 
Malajas lācis ir mazākais lāču dzimtā.sun bear (mammal) — Britannica Online Encyclopedia Tā ķermeņa garums ir apmēram 1,2 m, svars tēviņiem ir 30—60 kg, mātītēm 20—40 kg. Tēviņi ir par 10 — 45% lielāki nekā mātītes.Brown, Gary (1996). Great Bear Almanac. pp. 340.  Tam ir lielas ķepas ar gariem, sirpjveida nagiem un kailām pēdām. Nagi ir relatīvi viegli. Ķepas ir iegrieztas uz iekšu, un līdz ar to gaita izskatās lempīga, bet Malajas lāči veikli kāpj kokos. Ausis ir nelielas, apaļas, bet purns masīvs. Aste 3—7 cm gara. Lai gan lācis ir maza auguma, tam ir apmēram 20—25 cm gara gara, slaida mēle, kas tiek lietota, lai piekļūtu medum bišu ligzdās.Sun Bear

Atšķirībā no citiem lāčiem, Malajas lāča kažoka apmatojums ir īss un gluds. Kažoks ir melns vai tumši |brūns, bet uz krūtīm ir dzeltena vai oranža zīme, kas atgādina zirga pakavu. Arī purns ir gaišs, līdzīgā krāsā kā krūšu zīme. Pateicoties šīm košajām zīmēm lācis ieguva savu nosaukumu — saules lācis.

Malajas lācis ir nakts dzīvnieks, un dienas laikā atpūšas koka apakšējos zaros. Tā kā tas dienas lielāko daļu pavada kokos, tad reizēm nodara postījumus kokosriekstu palmu stādījumiem. Lāča galvenais ienaidnieks ir cilvēks, kas medī lāci kā stādījumu kaitnieku, kā arī Ķīnas medicīnā izmanto tā žulti. Reizēm tam uzbrūk tīģeris, leopards, Āzijas melnais lācis vai pitons. Malajas lācim uz kakla ir daudz brīvas ādas, kas ļauj tam apgriezties apkārt, ja kāds plēsējs to ir satvēris aiz skausta, un cīnīties pretī ienaidniekam.

 Barošanās 
Malajas lācis ir visēdājs. Tas medī nelielus dzīvniekus kā ķirzakas, putnus, grauzējus, kā arī ēd augļus, olas, termītus, palmu koku jaunos dzinumus, ogas, asnus, kukaiņus, saknes, kakao un kokosriekstus, no bišu ligzdām izēd medu. Tā spēcīgie žokļi viegli sakož riekstus. Meklējot barību, Malajas lācis izmanto savu smalko ožu, bet tā redze ir ļoti vāja.

 Vairošanās 
Malajas lācis nedodas ziemas guļā, līdz ar to tā pārošanās sezona nav noteikta. Pastāv uzskats, ka Malajas lāčiem ir monogāmas attiecības. Dzimumbriedumu Malajas lāči sasniedz 3—4 gadu vecumā. Mātītēm katru gadu piedzimst mazuļi. Grūsnības periods ilgst 96 dienas un piedzimst apmēram 300—400 g smags viens vai divi lācēni. Mazuļi ir akli, bez apmatojuma un nevarīgi. Tie zīž mātes pienu līdz pat 18 mēnešiem. Kad mazuļi ir 1 līdz 3 mēnešus veci, tie sāk sekot un skriet līdzi mātei. Dzīves ilgums nebrīvē tiem var sasniegt 28 gadus.

 Sistemātika 
Malajas lācim ir divas pasugas:
 Helarctos malayanus malayanus
 Helarctos malayanus euryspilus — tikai Borneo salā.Malayan Sun Bears — Bears Of The World

 Atsauces 

 Ārējās saites 

 ARKive: Malayan sun bear (Helarctos malayanus)
 Malajas lāča foto
 SandiegoZoo: Sun Bear
 Bagheera: Malayan sun bear
 Sun Bear

Kategorija:Lāču dzimta
Kategorija:Āzijas fauna
Kategorija:Dienvidāzijas fauna
Kategorija:Dienvidaustrumāzijas fauna
Kategorija:Indijas fauna
Kategorija:Ķīnas fauna
Kategorija:Mjanmas fauna
Kategorija:Taizemes fauna
Kategorija:Malaizijas fauna
Kategorija:Indonēzijas fauna