Verners fon Breithauzens

Verners fon Breithauzens (, latīņu:  Wernerus a Breithausen), Teitoņu ordeņa Livonijas landmestrs no aptuveni 1261. līdz 1264. gadam. 

Biogrāfija
Landmestra Vernera izcelsme un karjeras sākums nav zināms. Iespējams, viņš ir tas pats Verners, kas 1241. gadā ir Livonijas ordeņa landmaršals un 1248. gadā Karkuses pils fogts. Nav skaidrs, kad tieši ievēlēts par landmestru, jo minēti tiek gan 1261., gan 1262. gads. Benninghoven F. Der Orden der Schwertbrüder. - Köln; Graz, 1965. - 525 S.. Skaidrs, ka landmestrs Verners savā amatā noteikti ir sākot ar 1262. gadu, pēc sava priekšgājēja Georga fon Eihšteta nāves.  

Viņa amata laiks iekrīt saspringtajā laikā kad 1260. gada Durbes kaujā smagi sakautā Ordeņa stāvokli apdraud ne tikai Sāmsalas, Kursas, Prūsijas un Zemgales pamatiedzīvotāju dumpji, bet arī Lietuvas karaļa Mindauga, Žemaitijas kunigaiša Tranaiša, Polockas kņaza Tautivila un Novgorodas kņaza Dmitrija vienošanās vienlaikus uzbrukt krustnešiem Livonijā. 

Mindauga armija 1262. gadā dodas karagājienā uz Cēsīm, taču, tā kā novgorodiešu solītie papildspēki neierodas palīgā, tad Mindaugs atkāpjas, mājupceļā postot un laupot. Drīz pēc tam, 1262. gadā Tērbatai uzbrūk Dmitrija vadītais Novgorodas karaspēks. Lai arī Tērbatas cietoksni viņiem neizdodas ieņemt, uzbrucēji izlaupa un nodedzina šo pilsētu. 1263. gada sākumā Mindauga sūtītie leiši kopā ar prūšiem iebrūk Mazovijas kņazistē, bet tā kā tur nebija daudz laupījuma, tie šķērsoja Vislu un izpostīja Loviču, kas piederēja Gņezno arhibīskapam. 

1263. gadā Ordenis un kurši karo pie Mēmeles cietokšņa, kas atrodas netālu no kuršu Kretingas cietokšņa. Mēmeles komturs izlemj Kretingu ieņemt, taču pēc sadursmes tiek sagūstīts un dzīvs sadedzināts uz restēm. Ordeņa kareivji veic vēl vienu uzbrukumu Kretingai, nogalina visus tās iedzīvotājus un cietoksni nodedzina.Memoires de l’Academie imperiale

Landmestra Vernera armijas galvenie spēki Goldingenes komtura Bruno vadībā karoja Kursas dienvidos, lai pakļautu kuršu dumpiniekus Lažas, Merkes un Grubiņas cietokšņos. Pirmie divi cietokšņi tiek nodedzināti kopā ar aizstāvjiem, bet Grubiņa padodas un tās iedzīvotājus pārved uz Goldingeni. Tikmēr žemaišu valdnieka Tranaiša armija iebrūk igauņu zemēs. Žemaiši siro pa Sāmsalas-Vīkas bīskapijas teritoriju un 1263. gada 3. februārī noposta Pērnavu. Atpakaļceļā Tranaiša žemaišiem pie Daugavgrīvas klostera pretī stājas rīdzinieku un klostera mūku vienība, kuru nosūtījis Rīgā slimojošais landmestrs Verners. Mēness izgaismotajā nakts kaujā krīt deviņi Ordeņa kareivji un vairāki mūki, bet arī žemaiši neiztiek bez zaudējumiem. 

Iespējams, ka landmestra Vernera atkāpšanās iemesls 1264. gadā ir slimība vai smags ievainojums, ko it kā devis prātā jucis Ordeņa brālis. Pēc atkāpšanās no amata Verners dodas uz Vāczemi. Par tālāko viņa dzīvi un nāves gadu ziņu nav.

 Hronikā rakstītais 

Atsauces

Kategorija:Livonijas ordeņa mestri
Kategorija:Valdnieki Latvijas teritorijā