Voldemārs Veiss

Voldemārs Veiss ( — ) bija Latvijas Bruņoto spēku un Latviešu leģiona virsnieks. Pirmais latvietis, kurš 1944. gadā ieguva augstāko Trešā reiha militāro apbalvojumu Bruņinieka krustu. Veiss piedalījās nacistu veidotajā Latvijas pašpārvaldē un policejisku struktūru vadībā. 

 Dzīvesgājums 
Dzimis 1899. gadā Rīgā. 1918. gadā pabeidza mācības Rīgas pilsētas reālskolā un  brīvprātīgi iestājās Latvijas Pagaidu valdības Atsevišķajā studentu rotā. 1919. gada maijā paaugstināts par leitnantu, viņš augustā kļuva par Lejasciema komandantu. Vēlāk bija rotas komandieris Latgales Partizānu pulkā. 1920. gada martā ieguva virsleitnanta pakāpi.

1922. gadā pabeidza virsnieku kursus, tad dienēja 3. Latgales kājnieku divīzijas 7. Siguldas kājnieku pulkā. 1931. gadā pārcelts uz Latvijas Bruņoto spēku štābu, kur sākumā bija Operatīvās daļas Statistikas nodaļas priekšnieka palīgs. No jūlija Latvijas armijas komandiera adjutants. 1934. gadā paaugstināts par pulkvedi-leitnantu. Latvijas armijas Mobilizācijas organizācijas nodaļas priekšnieks no 1936. gada. 1937. gadā pabeidza Augstāko Karaskolu. No 1937. līdz 1938. gadam komandēja bataljonu 1. Kurzemes kājnieku divīzijas 3. Jelgavas kājnieku pulkā. Latvijas armijas mobilizācijas nodaļas priekšnieks no 1938. gada. 1939. gadā kļuva par Latvijas militāro atašeju Igaunijā un Somijā, bet no 1940. gada janvāra tikai Igaunijā. 

 Otrajā pasaules karā 
Pēc Latvijas okupācijas Otrā pasaules kara sākumā 1940. gada augustā Veisu oktobrī atvaļināja no armijas, viņš apmetās Valgundes pagastā, bet 1941. gada martā atgriezās Rīgā. Pēc Vācijas iebrukuma 1941. gada jūlijā Veiss bija Pašaizsardzības komandantūru komandieris, piedalījās represijās pret ebrejiem un padomju aktīvistiem. No jūlija līdz decembrim bija arī Rīgas kārtības palīgpolicijas priekšnieks. No decembra Latviešu pašpārvaldes iekšlietu ģenerāldirektora vietnieks, iekšējās drošības direktors. 281. Abrenes policijas bataljona komandieris no 1943. gada janvāra līdz tā izformēšanai 9. aprīlī, bet vēlāk bija 19. ieroču SS grenadieru divīzijas 42. grenadieru pulka komandieris, no 1943. gada oktobra vidus brigādes kājnieku priekšnieks. Augustā paaugstināts par leģiona štandartenfīreru (pulkvedi). 

1944. gada 9. februārī viņu apbalvoja ar Bruņinieka krustu, bet martā ievainoja granātas sprādzienā Volhovas frontē. 
Miris Rīgā 1944. gada 17. aprīlī, apglabāts Rīgas Brāļu kapos. Viņa vārdā nosauca 19. ieroču SS grenadieru divīzijas 42. grenadieru pulku.

 Atsauces 

Kategorija:Rīgā dzimušie
Kategorija:Triju Zvaigžņu ordeņa kavalieri
Kategorija:Viestura ordeņa virsnieki
Kategorija:Latvijas Bruņoto spēku virsnieki
Kategorija:Latviešu leģiona virsnieki
Kategorija:Rīgas Brāļu kapos apbedītie