Gleznotājs

Gleznotājs, sieviešu dzimtē gleznotāja, ir vizuālās mākslas pārstāvis, kurš rada gleznas — mākslas darbus, kuros attēls tiek veidots, uzklājot krāsu vai pigmentu uz noteiktas pamatnes, piemēram, audekla, koka paneļa, papīra, sienas un citiem. Glezniecības pamatā ir krāsas, kompozīcijas, līnijas, gaismas un faktūras attiecību izmantojums, veidojot vizuālu realitātes atveidojumu, simbolisku tēlu vai abstraktu formu sistēmu. Gleznotāji strādā dažādās tehnikās, tostarp eļļas, akvareļa, temperas, akrila un freskas tehnikā. No citiem vizuālās mākslas pārstāvjiem gleznotājs atšķiras galvenokārt ar mediju un darba procesu. Viņa izteiksmes centrālais līdzeklis ir krāsa divdimensiju plaknē. Atšķirībā no tēlnieka, kurš veido telpiskus objektus, vai grafiķa, kas strādā ar zīmējumiem un iespiedtehnikām, gleznotājs veido attēlu ar krāsu slāņiem un to savstarpējām attiecībām. Mūsdienu mākslā gan robežas starp disciplīnām var būt izplūdušas, jo daudzi mākslinieki darbojas starpdisciplināri, apvienojot tradicionālās un digitālās tehnikas.

Mākslas vēsturē gleznotāji ieņēmuši centrālu vietu kultūras attīstībā — no aizvēsturiskajiem sienu gleznojumiem līdz reliģiskajai mākslai, portretam, ainavai, modernismam un mūsdienu konceptuālajām praksēm. Gleznotāja darbība saistīta ne tikai ar tehnisku meistarību, bet arī ar ideju, identitātes un vēsturiskās atmiņas vizuālu formulējumu, ko ietekmē konkrētā laikmeta sociālais, reliģiskais un filozofiskais konteksts, kā arī mākslas institucionālā vide (mākslas darbnīcas, akadēmijas, pasūtījumu sistēma, izstādes un mākslas tirgus).

 Ārējās saites