Oskars Dankers

Oskars Jēkabs Dankers (dzimis , miris ) bija Latvijas Bruņoto spēku ģenerālis (1925). Karojis Pirmajā pasaules karā un Latvijas Neatkarības karā. Lāčplēša Kara ordeņa kavalieris. No 1942. gada bija Ostlandes Latvijas ģenerālapgabala pašpārvaldes iekšlietu ģenerāldirektors.

Pēc Latvijas Centrālās padomes memoranda nokļūšanas atklātībā viņu 1944. gada 26. maijā izsauca uz Berlīni, kur Lielvācijas reihsministrs Alfrēds Rozenbergs uzdeva Dankeram saviem tautiešiem pateikt, ka, "ja Latvija cenšas mainīt vācu pārvaldes apstākļus, tas kaitētu pašai tautai".Haralds Biezais. Latvija kāškrusta varā. Sveši kungi - pašu ļaudis. S. l. Gauja, 1992. 535 lpp. (par A. Rozenberga attieksmi pret LCP memorandu — 438.—446. lpp.) citēta no Totalitārie okupācijas režīmi pret Latvijas zinātni un akadēmiskajām aprindām (1940—1945)  Jānis Stradiņš

 Dzīvesgājums 
Dzimis Tukuma apriņķa Irlavas pagasta "Tiļļu Tilbergos" rentnieku Kārļa un Dorotejas Dankeru ģimenē.Irlavas draudze 1883 Pirmo izglītību ieguva Jelgavas Aleksandra skolā un Jelgavas reālskolā, kuru absolvēja 1902. gadā. Pēc tam kā savvaļnieks iestājās Jelgavā dislocētajā Krievijas Impērijas armijas 180. Ventspils kājnieku pulkā. No turienes viņu aizkomandēja uz Viļņas junkuru skolu, kuru viņš absolvēja 1906. gadā kā podporučiks. Pēc tam dienēja 197. kājnieku pulkā, kurš bija dislocēts Sveaborgas cietoksnī (tagad Helsinku daļa) Somijā. 1909. gadā ieguva poručika pakāpi, 1913. gadā štābskapteiņa pakāpi.

Pirmajā pasaules kara laikā sākotnēji komandēja rotu, bet vēlāk jau bataljonu. 1916. gada 4. februārī paaugstināts par apakšpulkvedi. Vairākkārt ievainots un kontuzēts, saņēmis vairākus apbalvojumus. 1916. gada jūnijā (pēc citiem datiem - 2. aprīlī) Krievijas armijas Galīcijas uzbrukuma kauju laikā krita Austroungārijas armijas gūstā. Pēc Brestļitovskas miera līguma noslēgšanas viņu 1918. gadā atbrīvoja un līdz 1919. gada maijam Dankers dzīvoja Somijā.

Latvijas brīvības cīņu laikā 1919. gada 31. maijā viņš Tallinā iestājās Latvijas armijā, sākotnēji bija sevišķo uzdevumu virsnieks Jorģa Zemitāna vadītajā Ziemeļlatvijas brigādes štābā un piedalījās jauno vienību formēšanā un apmācīšanā. Jūnijā iecelts par komandieri 3. Jelgavas kājnieku pulka, kas nedaudz vēlāk tika pārsaukts par 7. Siguldas kājnieku pulku. Kopā ar komandējamo vienību Dankeru aizveda pa jūru uz Liepāju, kur viņu augustā iecēla par Lejaskurzemes apgabala Liepājas garnizona komandieri. Aizstāvēja Liepāju pret bermontiešiem 1919. gada novembra izšķirošajās kaujās, tajā pat mēnesī tika paaugstināts par pulkvedi. 1919. gadā tika saformēta 4. Zemgales divīzija, un par tās komandieri 27. decembrī iecēla Oskaru Dankeru. Ar to viņš piedalījās cīņās Latgales frontē. Beidzoties Brīvības cīņām palika divīzijas komandiera amatā. 1925. gada 22. jūnijā viņu paaugstināja par ģenerāli. 1929. gadā beidzis Kara akadēmisko kursu 8 mēnešu kursus. 1933. gadā iecelts par 1. Kurzemes divīzijas komandieri.
1940. gada janvārī atvaļināts no šīs divīzijas komandēšanas, bet jūnijā kopā ar ģimeni līdz ar vācbaltiešiem izbrauca uz Vācijas okupēto Polijas daļu. Pēc Latvijas vācu okupācijas 1941. gada jūlijā atgriezās Latvijā, kur iecelts par augstāko iekšlietu un personālo jautājumu ģenerāldirektoru, bet no 1942. gada bija Latvijas ģenerālapgabala iekšlietu ģenerāldirektors.

Otrā pasaules kara beigās 1944. gada 24. septembrī kopā ar ģimeni izbrauca uz Vāciju, kur viņu 1945. gadā internēja ASV okupācijas zonā. Nirnbergas prāvas ietvaros pret viņu ilgāku laiku tika veikta izmeklēšana, bet pierādījumi kara noziegumiem viņa darbībā netika atklāti. Pēc tam dzīvoja Vācijas bēgļu nometnēs, uzņemts par goda filistru latviešu studentu korporācijā Sidrabenia. 1950. gadu sākumā zaudēja redzi, 1957. gadā kopā ar ģimeni pārcēlās uz dzīvi ASV.

Miris 1965. gadā Grandrepidsā Mičiganas štatā.

 Apbalvojumi 
 Sv. Staņislava ordenis, II, III šķira (abi ar šķēpiem),
 Sv. Annas ordenis, II, III šķira (abi ar šķēpiem), IV šķira,
 Lāčplēša Kara ordenis, II, III šķira par Latvijas Neatkarības kara kaujas nopelniem cīņās pie Liepājas ar P. Bermonta armiju 1919. gada novembrī,
 Triju Zvaigžņu ordenis, I, II šķira,
 Aizsargu Nopelnu krusts,
 Latvijas Sarkanā Krusta goda zīme,
 Latvijas Skautu centrālās organizācijas pateicības zīme “Svastika”,
 Igaunijas Ērgļa ordenis, II šķira,
 Lietuvas neatkarības 10 gadu jubilejas piemiņas medaļa,
 Polijas “Polonia Restituta” ordenis, II šķira,
 Somijas Baltās Rozes ordenis, II šķira,
 Vācijas Ērgļa ordenis,
 Vācijas Kara Nopelnu krusts, I, II šķira.

 Darbi 
Trimdā publicētas divas Dankera atmiņu grāmatas:
 Lai vēsture spriež tiesu. Toronto: Latvis, 1965. 
 No atmiņu pūra. Toronto: Daugavas vanagi Kanādā, 1973.

 Atsauces 

 Ārējās saites 

 Ģenerāļa Dankera 55 mūža gadi
 L.k.o.k. biogrāfija
 Biogrāfija

Kategorija:Tukuma novadā dzimušie
Kategorija:Viļņas karaskolas absolventi
Kategorija:Pirmā pasaules kara dalībnieki
Kategorija:Latvijas ģenerāļi
Kategorija:Staņislava ordeņa kavalieri
Kategorija:Annas ordeņa kavalieri
Kategorija:Lāčplēša Kara ordeņa kavalieri
Kategorija:Triju Zvaigžņu ordeņa lielkrusta komandieri
Kategorija:Triju Zvaigžņu ordeņa lielvirsnieki
Kategorija:Ar Somijas Baltās Rozes ordeni apbalvotie
Kategorija:Trimdas latvieši