UNA—UNSO

UNA—UNSO (Ukraiņu nacionālā asambleja—Ukraiņu nacionālā pašaizsardzība; ) ir lielākā (ar 8000 biedriem)Radical Ukrainian Nationalism and the War in Chechnya , The Jamestown Foundation, 2006. gada 30. marts  nacionālistu organizācija Ukrainā.

Kustības politiskais spārns Ukraiņu nacionālā asambleja (UNA) tika nodibināta 1990. gada 30. jūnijā, Ļvivā. Tās radītāji bija gados jauni cilvēki, kuri par savu mērķi uzskatīja cīņu par neatkarīgu Ukrainu. Tās pirmais vadītājs bija Dmitro Korčinskis. 1991. un 1992. gadā kustības biedri vairākkārt iesaistījās ielu kaujās ar krievu nacionālistiem dažādās Ukrainas vietās.

Neilgi pēc kustības rašanās tika nodibināts paramilitārais spārns, Ukraiņu nacionālā pašaizsardzība (UNSO), kurā iekļāvās ukraiņi, kuriem bija militāra pieredze Padomju armijā, tai skaitā Afganistānas karā. Pirmā karadarbības zona, kurā paramilitārā spārna kombatanti piedalījās, bija Piedņestras karš, kur viņi cīnījās separātistu PMR pusē pret Moldovas armiju. 1993. gadā paramilitārā spārna kaujinieki izveidoja kaujas vienību, kura gruzīnu pusē cīnījās pret abhāziem, kurus atbalstīja krievi un čečeni, Pirmajā Abhāzijas karā. Šo vienību sauca "Argo".

1994. gada vēlēšanās 3 UNA—UNSO biedri tika ievēlēti Ukrainas parlamentā. Periodā no 1994. līdz 1997. gadam organizācijas biedri veica vairākas pret krieviem vērstas akcijas. Kustības kaujinieki pievienojās čečenu kaujiniekiem Pirmajā Čečenijas karā. Viņi uzstājās arī pret krievu popmūzikas zvaigžņu ierašanos Ukrainā, par nodalītas ukraiņu pareizticīgās baznīcas radīšanu.

1997. gadā Leonīda Kučmas valdība aizliedza UNA—UNSO. Kustības dalībnieki atbildēja ar ielu protestiem. Rezultātā tika arestēti apmēram 250 kustības dalībnieki. Kustības radītājs Dmitro Korčinskis arī tika arestēts. Drīz pēc tam viņš atstāja kustību. 1998. gadā atjaunojot kustību par vienu no tās līderiem kļuva Jurijs Šuhevičs, pazīstamā ukraiņu nacionālista Romāna Šuheviča dēls. 1998. gada vēlēšanās UNA—UNSO ieguva 0,39% balsu. 2000. un 2001. gadā organizācijas biedri atbalstīja pret Kučmu vērstos protestus. Oranžās revolūcijas laikā viņi atbalstīja Viktoru Juščenko.

Lielākais organizācijas biedru skaits bija apmēram 10 000. Lielākā daļa no viņiem bija jaunieši. Ideoloģiski organizācija uzstājās par radikālu ukraiņu nacionālismu, nacionāli orientētu ekonomiku un citām līdzīgām pamatnostādnēm. Kustībai ir savs karogs, himnaVideo klips ar himnu  un citi atribūti.

Līderi
 1990–1994 – Jurijs Šuhevičs, Dmitro Korčinskis
 1994–1999 – Olehs Vitovičs
 2002–? – Andrijs Škiļs
 2005–? – Jurijs Šuhevičs
 2015–2016 – Kostjantins Fuštejs
 2016–? – Valerijs BobrovičsHead of the UNA-UNSO party became Valeriy Bobrovych (Головою партії УНА-УНСО став Валерій Бобрович). UNA-UNSO party. 7 November 2016.

Piedalīšanās karos
 Janvāra notikumi Lietuvā (1991)
 Augusta pučs (1991)
 Piedņestras karš Moldovā (1992. gada pavasaris-vasara)
 Pirmais Abhāzijas karš (1992–1993)
 Pirmais Kalnu Karabahas karš
 Pirmais Čečenijas karš (1995–1996)
 Kosovas krīze (1998–1999)
 Krievijas—Ukrainas karš (2014–pašlaik)

Piedņestra
Piedņestras kara laikā, UNA—UNSO biedri cīnījās kopā ar Piedņestras Moldāvu Republikas separātistiem pret Moldovas valdības spēkiem, lai aizstāvētu lielo etnisko ukraiņu minoritāti Pārdņestras (Piedņestras) novadā.The radical right in Central and Eastern Europe since 1989 by Sabrina Ramet, Pennsylvania University Press. 1999  (page 290 and continuing from there) Vairāk nekā 50 UNSO biedri tika apbalvoti ar Piedņestras aizstāvja ordeni.

Karš Gruzijā
1993. gadā UNA—UNSO nosūtīja brīvprātīgos uz Abhāzijas—Gruzijas karu pret Abhāzijas separātistiem.Democratic Changes and Authoritarian Reactions in Russia, Ukraine, Belarus and Moldova (Democratization and Authoritarianism in Post-Communist Societies), Cambridge University Press, 1997,  (page 349)State Building and Military Power in Russia and the New States of Eurasia (International Politics of Eurasia), M. E. Sharpe, 1995,  (page 173) UNA—UNSO Argo vienība pievienojās Gruzijas pusei pret Krievijas atbalstītajiem Abhāzijas spēkiem, un daži brīvprātīgie pievienojās Gruzijas Jūras Kājnieku spēku Suhumi bataljonam. Kapteiņa Ustima vienība nepieļāva Krievijas spēku amfībiju uzbrukumu netālu no Suhumi, nogremdējot Krievijas militāro motorlaivu. Septiņi UNSO biedri gāja bojā netālu no Suhumi, un 30 locekļi saņēma Vahtanga Gorgasali ordeņa medaļu.

 Suhumi reids (1993. gada jūnijs)
 Apšaude Staruškinas ciematā (1993. gada 15. jūlijs)
 Uzbrukums Šromas ciematam (1993. gada 17. jūlijs)
 Khomi aizsardzība (1993. gada 4. oktobris)
 Samtredijas aizsardzība (1993. gada 17. oktobris)

 Krievijas—Ukrainas karš 
UNSO cīnās arī Krievijas—Ukrainas karā Ukrainas brīvprātīgo korpusa sastāvā un Teritoriālās aizsardzības bataljonu 131. atsevišķajā izlūkošanas bataljonā "UNSO", 1. izlūkošanas rotā "UNSO" un 55. "UNSO" bataljonā. UNSO cīnās arī 2022. gada Krievijas iebrukumā Ukrainā.

Ideoloģija un tēls
Ukraiņu nacionālā asamblejas—Ukraiņu nacionālā pašaizsardzības 1994. gada partijas programmā Kijiva bija iecerēta kā jauna, panslāvu, austrumu militārā bloka centrs. Starptautiskās drošības eksperts Endrjū Makgregors (Andrew McGregor) 2006. gadā sacīja, ka UNA—UNSO "vislabāk varētu raksturot kā ietekmīgu margināļu kustību" un ka "tās lielā atpazīstamība atspēko tās ierobežoto biedru skaitu". Organizācijas himna ir Лишайся, мила, не плач, кохана, dziesmas Bella ciao pavadījumā.

 Piezīmes un atsauces 

 Ārējās saites 

 Organizācijas mājaslapa  

Kategorija:Ukrainas politiskās partijas
Kategorija:Nacionālistiskās partijas