Dziedātājputni

Dziedātājputni (Passeri) ir zvirbuļveidīgo kārtas (Passeriformes) apakškārta. Pasaulē ir vairāk nekā 4000 dziedātājputnu sugu. Zvirbuļveidīgajiem ir labi attīstīta apakšējā balsene, tāpēc tie spēj radīt visdažādākās skaņas, piemēram, treļļus, vīterus, svilpienus, visas šīs skaņas sauc par putnu dziesmām. Zinātnieki uzskata, ka putnu dziesmas ir radušās pirms 50 miljoniem gadu Gondvanas rietumos, kas vēlāk kļuva par Austrāliju, Jaunzēlandi, Jaungvineju un Antarktīdu. Tikai pēc tam dziedātājputni izplatījās citur pasaulēCatalyst: Songbirds Update - ABC TV Science.

 Putnu dziesmas 
Putnu dziesmas nevajadzētu sajaukt ar putnu saucieniem, kas ir domāti kā brīdinājuma signāli vai kā sasaukšanās, piemēram, migrējot. Putnu dziesmas tiek lietotas teritorijas apzīmēšanai, tās ir putna individualitātes pieteikums un paziņojums par seksuālo gatavību, tādēļ daudzām sugām galvenais dziedātājs ir tēviņš. Tas ar dziesmu cenšas pievērst mātītes uzmanību, kā arī paziņo citiem putnu tēviņiem, ka teritorija ir aizņemta. Ja dziesma kalpo tikai, lai pievērstu mātītes uzmanību, tā ir mazāk atraktīva, daudz vienkāršāka kā putniem, kas dziesmu lieto arī kā "vizītkarti", piemēram, zvirbulis (Passer domesticus) un lakstīgala (Luscinia luscinia).

Ir pētnieki, kas uzskata, ka putni dzied tikai ar augstu hormonu līmeni organismā. Toties profesors Tekumze Fičs saka: «Arī putni droši vien dzied tāpēc, ka tas rada labsajūtu — kā jau visu bioloģisko dziņu apmierināšana. Tā galvenais evolucionārais iemesls ir pēcnācēju radīšana, un tā nenoliedzami ir procesa sastāvdaļa. Taču mēs to darām arī tāpēc, ka tādējādi gūstam baudu. Un tas ir nozīmīgs iemesls! Mēs to darām biežāk, ja hormonu līmenis ir augsts, bet retāk, ja tas ir zems.»

Šo atziņu apstiprina arī 2006.gadā publicētais Ērika Džērvisa pētījums. Dziedātājputnu tēviņos dziedot palielinās dopamīna līmenis. Turklāt tas ir īpaši augsts, ja putni dzied mātītei. Tas ir «labsajūtu» dodošs nervu impulsu pārnesātājhormons, kuram ir nozīmīga lomu arī mācību procesā. Ē.Džērviss uzskata, ka hormona primārā funkcija ir apgūtās informācijas nostiprināšana, bet sekundārā — eiforijas sajūtas radīšana.

Lai gan daudzas putnu dziesmas cilvēka ausij ir tīkamas, daudzi dziedātājputni savas dziesmas veido no dažādiem nemuzikāliem trokšņiem, kas cilvēkam nav patīkami.

 Dziesmu mācīšanās 
Katras sugas dziedātājputni dzied atšķirīgi. Jaunie putni iemācās dziedāt, klausoties savos vecākos. Daži pamatdziesmu iemācās savas dzīves pirmajos divos mēnešos. Citiem, piemēram, žubītēm (Fringillidae) šis laiks ilgst līdz pat gadam. Bet daudzbalsu zobgaļstrazds (Mimus polyglottos) visu dzīvi spēj pievienot dziesmai jaunus elementus.

Purva ķauķi (Acrocephalus palustris) ir vislabākie atdarinātāji savvaļā. Viņi spēj atdarināt vairāk nekā 99 citu Eiropas putnu balsis, kā arī vismaz 113 Āfrikas putnu balsis. Šīs dziesmas ķauķi iemācās gan migrācijas laikā, gan ziemošanas vietās. Purva ķauķi atdarina visdažādākās citu putnu izdotās skaņas. Tās kombinējot, viņi izveido jaunas dziesmas.

 Skaņas veidošanās 
Dziedātājputni veido visdažādākās skaņas, kā balss aparatūru izmantojot apakšējo balseni. To veido trahejas apakšējā daļa un divu bronhu sākumdaļa. Apakšējā balsenē atrodas plāna membrāna. Tā vibrē, kad tai cauri plūst gaiss, tādējādi radot skaņas. Apakšējās balsenes darbību kontrolē speciāli muskuļi, dodot iespēju radīt atšķirīgas skaņas.

Putniem ieelpojot, gaiss caur bronhiem un plaušām vispirms nonāk pakaļgala gaisamaisos. Izelpojot ar skābekli bagātais gaiss no pakaļgala gaisamaisiem ieplūst plaušās, bet no priekšējiem gaisamaisiem izplūst ārā. Tādējādi ar skābekli bagātais gaiss plaušās nonāk divreiz, bagātinot ar skābekli asinis. Līdzdalība elpošanā nav gaisamaisu vienīgā funkcija. Tajos sakrājas gaisa rezerves, kas nepieciešamas, ja putnam īsā laikā jāpatērē daudz enerģijas, piemēram, dziedātājputniem garas dziesmas laikāPutni.

 Iedalījums pēc pazīmēm 
Dziedātājputni dalās četrās grupas pēc to knābja formas:
 Zobknābji (Dentirostres) — knābja augšējai daļai ir vairāk vai mazāk pamanāms zobveidīgs knābja gals, Zobknābji parasti barojas ar kukaiņiem, daži pat medī sīkus dzīvniekus. Šai grupai pieder dzimtas: vārnas (Corvidae), paradīzes putni (Paradiseidae), strazdi (Sturnidae), Amerikas vālodzes (Icteridae), zīlītes (Paridae), vālodzes (Oriolidae), čakstes (Laniidae), mušķērāji (Muscicapidae), mežastrazdi (Turdidae), ķauķi (Sylviidae), cielavas (Motacillidae) un citas.

 Konusknābji (Conirostres) — knābis ir spēcīgs, īss, konusveidīgs. Konusknābji parasti barojas ar graudiem, sēklām, ogām, reizēm ar kukaiņiem. Šai grupai pieder dzimtas: žubītes (Fringillidae), cīruļi (Alaudidae) un audējputni (Ploceidae)

 Tievknābji (Tenuirostres) — knābis ir garš, tievs, vairāk vai mazāk ieliekts, pirksti, īpaši aizmugurējais, ir gari. Barojas ar kukaiņiem, daži ar ziedu nektāru. Šai grupai pieder dzimtas: mizložņas (Certhiidae), medusputni (Meliphagidae), nektārputni (Nectrariniidae) un citas.

 Platknābji (Latirostres) — knābis ir īss, gluds, ar platu atvērumu un veidots it kā no trīs plaknēm. Spārni gari un smaili. Platknābji ir ļoti labi lidotāji, barojas ar kukaiņiem. Šai grupai pieder tikai viena dzimta: bezdelīgas (Hirundinidae)

 Graudēdāji un kukaiņēdāji 
Dziedātājputni tiek dalīti arī pēc citiem principiem. Tie sadalās putnos, kas ēd graudus un kas ēd kukaiņus. Šāds dalījums kļūst svarīgs, ja par putniem ir jāuzņemas rūpes un tie ir jāpabaro. Abu šo grupu putnu dziesmas arī ir atšķirīgas.
 Graudēdāji, piemēram, kanārijputniņi (Serinus canaria), žubītes (Fringilla), ķivuļi (Carduelis spinus), krustknābji (Loxia) viegli pierod pie cilvēka un aprūpes no malas. To dziedāšana nav daudzveidīga, dziesmas varētu saukt par vienkāršām. 
 Kukaiņēdāji, piemēram lakstīgalas (Luscinia luscinia), mežastrazdi (Turdidae), strazdi (Sturnidae), erickiņi (Phoenicurus phoenicurus), ķauķi (Sylvidae), čuņčiņi (Phylloscopus collybita), vālodzes (Oriolidae) ir daudzbalsīgi dziedātāji, to melodijas ir sarežģītas un bieži melodiskas. Tos ir grūti pieradināt, kā arī rūpēties par tiem ir sarežģīti. Daudzi no šiem putniem dzied tikai naktī.

 Sistemātika 
Dziedātājputnu apakškārta  (Passeri)
 Austrālijas mizložņas
 Austrālijas mizložņas (Climacteridae)
 Lapeņputni (Ptilonorhynchidae)
 Austrālāzijas tarkšķi
 Austrālāzijas tarkšķi (Pomatostomidae) 
 Čaučillas
 Čaučillas (Orthonychidae)
 Lirastu virsdzimta (Menuroidea)
 Gludastes (Atrichornithidae)
 Lirastes (Menuridae)
 Medusputnu virsdzimta (Meliphagoidea)
 Austrālāzijas ķauķi (Acanthizidae)
 Austrālāzijas paceplīši (Maluridae)
 Medusēdāji (Meliphagidae)
 Pardalotes (Pardalotidae)
 Sarknābji (Dasyornithidae)
 Citas pamatlīnijas
 Garknābji (Melanocharitidae)
 Jaunzēlandes medusputni (Notiomystidae)
 Jaunzēlandes strazdi (Callaeidae)
 Satīnaputni (Cnemophilidae)
 Vārnu virsdzimta (Corvoidea)
 Aioras (Aegithinidae)
 Artamas (Artamidae)
 Austrālāzijas mušķērāji (Petroicidae)
 Austrālāzijas svilpji (Pachycephalidae)
 Austrālāzijas vēdekļastes (Rhipiduridae)
 Austrālijas dubļuputni (Corcoracidae)
 Borneo sargalvji (Pityriaseidae)
 Čakstes (Laniidae)
 Drongo (Dicruridae)
 Dzegužčakstes (Campephagidae)
 Irēnas (Irenidae)
 Klinšuvārnas (Picathartidae)
 Krūmu čakstes (Malaconotidae)
 Ķiverčakstes (Prionopidae)
 Ķīļknābji (Psophodidae)
 Laivknābji (Machaerirhynchidae)
 Melampitas (Melampittidae)
 Meža čakstes (Tephrodornithidae)
 Mohua (Mohouidae)
 Monarhmušķērāji (Monarchidae)
 Ogēdāji (Paramythiidae)
 Paradīzes putni (Paradisaeidae)
 Raibie ogēdāji (Rhagologidae)
 Sekstači (Platysteiridae)
 Sekstknābji (Eulacestomidae)
 Sitellas (Neosittidae)
 Vangas (Vangidae)
 Vālodzes (Oriolidae)
 Vārnas (Corvidae)
 Zaļuļi (Vireonidae)
 Zilgalvas ifrītas (Ifritidae)
 Zvanaputni (Oreoicidae)
 Zvirbuļu infrakārta (Passerida)
 Ķauķu virsdzimta (Sylvioidea)
 Āfrikas ķauķi (Macrosphenidae)
 Baltactiņas (Zosteropidae)
 Bārdzīlītes (Panuridae)
 Bezdelīgas (Hirundinidae)
 Bulbuļi (Pycnonotidae)
 Cetijas (Cettiidae)
 Cīruļi (Alaudidae)
 Melngalvas donakobi (Donacobiidae) 
 Dienvidu ķauķi (Cisticolidae)
 Garastītes (Aegithalidae)
 Kāpelētājķauķi (Acrocephalidae)
 Ķauķīši (Phylloscopidae)
 Ķauķi (Sylviidae)
 Madagaskaras ķauķi (Bernieridae)
 Nikatoras (Nicatoridae)
 Sisinātājķauķi (Locustellidae)
 Tarkšķi (Timaliidae)
 Mušķērāju virsdzimta (Muscicapoidea)
 Mežastrazdi (Turdidae)
 Mušķērāji (Muscicapidae)
 Strazdi (Sturnidae)
 Ūdensstrazdi (Cinclidae)
 Vēršu strazdi (Buphagidae)
 Zobgaļputni (Mimidae)
 Zvirbuļu virsdzimta (Passeroidea)
 Amerikas ķauķi (Parulidae)
 Amerikas vālodzes (Icteridae)
 Arktikas stērstes (Calcariidae)
 Atraitņputni (Viduidae)
 Audējputni (Ploceidae)
 Baltsvītru ķauķi (Peucedramidae)
 Ceplīšstrazdi (Zeledonia)
 Cielavas (Motacillidae)
 Čakstīštanagras (Calyptophilidae)
 Dzeltenkrūšu ķauķi (Icteriidae)
 Haiti tanagras (Phaenicophilidae)
 Jaunās Pasaules zvirbuļi (Passerellidae)
 Kardinālputni (Cardinalidae)
 Kubas ķauķi (Teretistridae)
 Lielo Antiļu tanagras (Spindalidae)
 Peļkājītes (Prunellidae)
 Prževaļska žubītes (Urocynchramidae)
 Puertoriko tanagras (Nesospingidae)
 Punduržubītes (Estrildidae)
 Sārtās strazdtanagras (Rhodinocichlidae)
 Stērstes (Emberizidae)
 Tanagras (Thraupidae)
 Tumšsejas tanagras (Mitrospingidae)
 Zvirbuļi (Passeridae)
 Žubītes (Fringillidae)
 Zvirbuļu infrakārtas incertae sedis
 Cukurputni (Promeropidae)
 Dulas (Dulidae)
 Dzilnīši (Sittidae)
 Hiliotas (Hyliotidae)
 Mizložņas (Certhiidae)
 †Moho (Mohoidae)
 Nektārputni (Nectariniidae)
 Odķērāji (Polioptilidae)
 Paceplīši (Troglodytidae)
 Pasakmušķērāji (Stenostiridae)
 Pelēkās zīdčakstes (Hypocoliidae)
 Klinšu ložņas (Tichodromidae)
 Krāšņgalvīši (Regulidae)
 Somzīlītes (Remizidae)
 Zaļputni (Chloropseidae)
 Ziedputni (Dicaeidae)
 Zīdmušķērāji (Ptiliogonatidae)
 Zīdastes (Bombycillidae)
 Zīlītes (Paridae)

 Atsauces 

 Ārējās saites 
 Zooģeogrāfija 
 Aizsargātie putni

Kategorija:Zvirbuļveidīgie