Innuendo

Innuendo ir rokgrupas Queen 14. studijas albums. Tas tika izdots . Tas ir arī pēdējais studijas albums, kurš tika izdots solista Fredija Merkūrija dzīves laikā. Vairākās Eiropas valstīs albums nedēļām ilgi turējās pārdotāko albumu topa augšgalā, piemēram, Šveicē tas astoņas nedēļas bija pieprasītākais mūzikas albums.

Albums tika ierakstīts no 1989. gada marta līdz 1990. gada novembrim. Albumu bija plānots izdot novembrī vai decembrī, tomēr dēļ Merkūrija AIDS infekcijas, kas jau bija sasniegusi pēdējo pakāpi, tas neizdevās. Vairāku dziesmu zemteksti jau liecināja par tuvojošos nelaimi. Un 9 mēnešus pēc albuma izdošanas Merkūrijs nomira no bronhopneimonijas, ko bija izraisījusi viņa saslimšana ar AIDS, 1991. gada 24. novembrī.

Albums piedāvā ļoti dažādas dziesmas ar plašu emociju gammu. Albuma noformējumu un dizainu izstrādāja Queen kopā ar Ričardu Greju.

 Ierakstīšana 
Queen izdeva 13. albumu The Miracle 1989. gada maijā, taču, atšķirībā no pārējiem albumiem, ar šo grupa nedevās koncertturnejā. Fredijs Merkūrijs intervijā ar BBC Radio 1 teica, ka nevēlas doties koncertturnejā vienmēr pēc albuma izdošanas. 1987. gadā Merkūrijs uzzināja, kas saslimis ar AIDS. Tas netika publicēts, tomēr jau ap 1988. gadu sāka klīst baumas, ka viņam bija veselības problēmas un iespējams AIDS. Merkūrijs medijiem neko neteica, bet grupas biedri baumas noliedza. 1990. gada februārī Queen ieguva Brit Award par izcilu ieguldījumu britu mūzikā. Fredijs ar grupu saņēma balvu, bet Braiens Mejs teica runu. Balvas pasniegšanas ceremonija bija pēdējā Fredija publiskā uzstāšanās. Merkūrija novājinātais izskats raisīja turpmākās sabiedrības spekulācijas par viņa veselību.

Publiski Merkūrijs par savu veselību nerunāja, sakot, ka nevēlas pārdot savu mūziku līdzjūtības dēļ pret viņu. Viņš bija gatavs turpināt strādāt pie mūzikas ar grupu, cik ilgi vēl būs uz to spējīgs. Frediju bieži Londonas mājā traucēja žurnālisti, traucējot grupai ierakstīt. Tā rezultātā grupa pārcēlās uz Mountain Studios Montrē, kur bija mierīgāka atmosfēra un tā ļāva grupai koncentrēties. Albuma ierakstīšanas sākumā grupa nolēma, ka atkal dziesmas tiks piedēvētas visai grupai, nevis atsevišķiem dalībniekiem.

 Dziesmas 

 "Innuendo" 
"Innuendo" aizsākās kā improvizācijas sesija Šveicē starp Braienu, Rodžeru un Džonu 1989. gada pavasarī. Fredijs Merkūrijs bija augšstāvā un dzirdēja viņus spēlējam ritmu, un pārvērta to dziesmā, radot melodiju un sākot rakstīt vārdus. Kopš tā laika visi četri strādāja pie dziesmas veidošanas. Vidējā daļa, ko sarakstījis Fredijs, tika iekļauta vēlāk, un tajā ir sintezatoru orķestris, ko ieprogrammējis producents Deivids Ričardss, un flamenko interlūdija, ko spēlē grupas Yes ģitārists Stīvs Hovs, kurš bija ieradies pie viņiem ciemos. "Innuendo" tika izdots kā singls 1991. gada janvārī, debitējot Apvienotās Karalistes topā Nr. 1.

 "I'm Going Slightly Mad" 
"I'm Going Slightly Mad" tika aizsākta Merkūrija Londonas mājā pēc tam, kad viņam radās ideja uzrakstīt dziesmu par neprātu, iedvesmojoties no Noela Kovarda vienrindniekiem. Lielākā daļa dziesmu tekstu, piemēram, "banana tree" vai "one needle", bija gan no viņa, gan viņa drauga Pītera Streikera, kurš visu nakti palika nomodā Merkūrija virtuvē, izdomājot arvien dīvainākas rindas. Mūzika ir Merkūrija radīta, un tā ir viena no pirmajām dziesmām, pie kuras grupa strādāja Montrē. Dziesmas videoklipā Merkūrijs bija redzams ģērbies kostīmā ar neparastiem matiem, baltos cimdos, garās smailās kurpēs un ar ārkārtīgi biezu grimu, kas tika filmēts melnbaltā krāsā. 

 "Headlong" 
Dziesmu "Headlong" sarakstīja Mejs grupas studijā Šveicē. Viņš to ierakstīja savam debijas solo albumam Back to the Light, ko veidoja vienlaikus, bet, dzirdot Merkūriju to dziedam, nolēma, ka tā labāk iederas kā dziesma grupai.

 "I Can't Live with You" 
Arī dziesma "I Can't Live with You" tika sarakstīta Meja solo albumam. Viņš to arī uzdāvināja grupai, jo Teiloram, Dīkonam un Merkūrijam šī dziesma ļoti patika. Mejs ieprogrammēja sintezatora bungas, bet producents pievienoja taustiņinstrumentus. Alternatīva šīs dziesmas versija parādījās 1997. gada izlases albumā “Queen Rocks”, kas tika reklamēts kā “'97 Rocks Retake”. Tika teikts, ka tā vairāk atbilst tam, kā Mejs un Teilors sākotnēji vēlējās, lai dziesma skanētu, ar smagāku, ģitāras vadītu roka pieskaņu. 

 "Don't Try So Hard" 
Dziesmu "Don't Try So Hard" sarakstīja Fredijs Merkūrijs. 

 "Ride the Wild Wind" 
"Ride the Wild Wind" autors ir Teilors, kurš ierakstīja demo versiju ar savu vokālu. Albuma versijā dzied Merkūrijs. Dziesma ir sava veida turpinājums Teilora dziesmai "I'm in Love with My Car" no albuma A Night at the Opera, kas koncentrējās uz Teilora aizraušanos ar automašīnām un sacīkstēm. Šoreiz dziesmā piedalījās visi pārējie dalībnieki, kas piešķīra dzīvību ātrajai dziesmai ar pukstošajām bungām un ritmisku basa līniju, radot ātruma un dzinēja rūkoņas sajūtu. Vidusdaļā ir dzirdams Meja solo, kas akcentē liela ātruma sajūtu un piešķir dziesmai smagnēju skanējumu. Dažās vietās dzirdama sacīkšu automašīna.

 "All God's People" 
Dziesmu "All God's People" kopīgi sarakstīja Merkūrijs un Maiks Morans, sākotnēji kā daļu no Merkūrija Barselonas projekta ar nosaukumu "Africa by Night". Viņš bija lūdzis Mejam spēlēt ģitāru, tomēr beigās visa grupa dziesmā spēlēja. Klavieru partijas spēlēja Morans. Līdzīgi kā dziesmai "Somebody to Love" no albuma A Day at the Races, arī dziesmai "All God's People" ir spēcīga gospeļa ietekme.

 "These Are the Days of Our Lives" 
"These Are the Days of Our Lives" autors ir Teilors. Klavieru instrumentus programmēja visi grupas dalībnieki studijā, bet kongas perkusijas ierakstīja Deivids Ričardss. Šīs dziesmas mūzikas videoklips bija Merkūrija pēdējā parādīšanās video, un ar savu zinošo atvadu skatienu tieši kamerā Merkūrijs dziesmas beigās čukst: "I still love you". Līdz videoklipa izveides brīdim vairs nebija iespējams noslēpt, ka Merkūrijs bija smagi slims. Video tika filmēts krāsains, bet pārveidots melnbaltā krāsā, lai mazinātu Merkūrija vārgo izskatu. Vēlāk tika publicēti krāsaini kadri ar grupu, kas veidoja videoklipu, atklājot, cik slims Merkūrijs tobrīd bija.

 "Delilah" 
"Delilah" ir dziesma, ko Merkūrijs sarakstīja savai mīļākajai kaķenei vārdā Delila. Lai gan Merkūrijam bija 11 kaķi, Delila bija īpaša. Mejs ierakstīja savu solo, izmantojot sarunu kasti. Teilors vēlāk atzina, ka dziesma viņam nepatīk, norādot: "I hate "Delilah". That's just not me."

 "The Hitman" 
Dziesmu "The Hitman" aizsāka Merkūrijs. Oriģinālā versija bija uz taustiņiem un citā tonalitātē. Mejs paņēma Merkūrija rifu, nomainīja tonalitāti un ierakstīja smagās versijas demo versiju. Pēc tam Dīkons pārveidoja struktūru, un viņi visi aizpildīja dziesmu vārdu robus un ierakstīja versiju. Visu bekvokālu ierakstīja Mejs. Demo versiju dzied Mejs, Merkūrijs izsaka komentārus (piemēram, "Bite the bullet baby!").

 "Bijou" 
“Bijou” bija Merkūrija un Meja ideja izveidot dziesmu "no iekšpuses uz āru", ģitārai izpildot pantus un vokālam - pārtraukumus. Merkūrijs izdomāja akordus, nosaukumu un vārdus, un viņi abi strādāja pie ģitāras partijām. Merkūrijs nodziedāja pirmo rindiņu, un pēc tam Mejs pārnesa melodiju uz savu Red Special. Dziesma tika pabeigta bez jebkādas Teilora vai Dīkona iesaistes. Pašas dziesmas iedvesma ir divējāda, Braiens Mejs: "The vocal is a succinct and very precise little verse, a little gem, a "Bijou" - a jewel buried at the heart of the piece: hence the name of the song."  "My Mum was given a budgie by a friend - it became a great companion for her after she lost my Dad. She called it "Bijou" and she would spend hours talking to it! ...It was her little Bijou." 2008. gadā grupa Queen un Pols Rodžerss izpildīja šo dziesmu savos Rock the Cosmos turnejas koncertos, Mejam izpildot pantu dzīvajā, un pēc tam, kad ekrānā tika rādīts kadrs no grupas koncerta Vemblijā 1986. gadā, vizuālajiem materiāliem sinhronizējot ar ierakstu.

 "The Show Must Go On" 
Dziesmu "The Show Must Go On" sarakstīja Mejs, balstoties uz akordu secību, pie kuras viņš bija strādājis. Mejs nolēma izmantot šo secību, un gan viņš, gan Merkūrijs kopā vienojās par dziesmas vārdu tēmu un uzrakstīja pirmo pantu. Kopš tā laika Mejs pabeidza dziesmu vārdus un vokālo melodiju, iedvesmojoties no Pahelbela "Kanona". Dažas tonalitātes un idejas ieteica arī producents. Dziesma hronizē Merkūrija centienus turpināt uzstāties, neskatoties uz tuvojošos dzīves beigām. Dziesma sākotnēji netika izdota kā singls kā daļa no albuma "Innuendo" reklāmas, bet gan tika izdota 1991. gada oktobrī, kad grupa laida klajā savu albumu Greatest Hits II. Dziesmas videoklipā ir iekļauts visu viņu videoklipu apkopojums kopš 1982. gada, lai atbalstītu albumu "Greatest Hits II". Merkūrija kritiskās veselības dēļ tā producēšanas laikā grupas jauna parādīšanās videoklipā nebija iespējama. Šī dziesma ir viena no britu mākslinieka Eltona Džona personīgajām mīļākajām, kurš to izpildīja Fredija Merkūrija piemiņas koncertā kopā ar pārējiem Queen dalībniekiem un Toniju Aiomi, kurš spēlēja ģitāru. Vēlāk Queen albumā Greatest Hits III parādījās cita dzīvā versija ar Eltonu Džonu kā vokālu.

 Dziesmu saraksts 
Visas dziesmas sarakstīja Queen, izņemot, kur norādīts.
 "Innuendo" — 6:29
 "I'm Going Slightly Mad" — 4:22
 "Headlong" — 4:49
 "I Can't Live with You" — 4;35
 "Don't Try So Hard" — 3:35
 "Ride the Wild Wind" — 4:41
 "All God's People" (Queen/Maiks Morans) — 4:19
 "These Are the Days of Our Lives" — 4:12
 "Delilah" — 3:32
 "The Hitman" — 4:52
 "Bijou" — 3:36
 "The Show Must Go On" — 4:24

 Izpildītāji 

 Fredijs Merkūrijs — vokāls, klavieres, sintezatori, programmēšana
 Braiens Mejs — elektriskā ģitāra, fona vokāls, sintezatori, programmēšana
 Džons Dīkons — basģitāra, fona vokāls, sintezatori, programmēšana
 Rodžers Teilors — bungas, fona vokāls, sintezatori, programmēšana

 Stīvs Hovs — ģitāra dziesmā "Innuendo"
 Maiks Morans — klavieres, sintezatori, programmēšana
 Deivids Ričards — producēšana, sintezatori, programmēšana

Kategorija:1991. gada albumi
Kategorija:Queen albumi