Doktrīna

Doktrīna ( — ‘mācība’) ir vispārīgs jēdziens, ar kuru apzīmē iekšēji saskaņotu uzskatu, ideju vai principu kopumu, kas kalpo par pamatu kādas sistēmas, prakses vai domāšanas virziena izpratnei un īstenošanai. Parasti tā tiek formulēta kā sistematizēta mācība vai principu sistēma, kas noteiktā jomā nosaka pamatnostādnes, interpretācijas un rīcības vadlīnijas. Doktrīnai raksturīga loģiska struktūra, specializēta terminoloģija un relatīva noturība laika gaitā, lai gan tā atbilstoši jauniem apstākļiem vai zināšanām var tikt attīstīta, papildināta vai reinterpretēta. Bieži doktrīnas balstās autoritatīvos avotos, piemēram, tekstos, institucionālos lēmumos vai ietekmīgu domātāju darbos.

Jēdziena “doktrīna” lietojums ir plašs un daudznozīmīgs. Teoloģijā tas apzīmē teoloģiski formulētu ticības mācību, kas skaidro un normē kopienas uzskatus. Tiesību doktrīna var nozīmēt nostiprinātu tiesību principu vai interpretācijas ietvaru (tostarp judikatūrā veidotus principus). Politikā un starptautiskajās attiecībās ar doktrīnu bieži apzīmē valsts vai ideoloģijas pamatnostādnes. Militārā doktrīna tiek definēta kā fundamentālu principu kopums, pēc kuriem mērķu sasniegšanai bruņotie spēki vada savu rīcību, vienlaikus paredzot profesionālu spriestspēju to piemērošanā. Zinātnē un filozofijā doktrīna apzīmē teorētiski formulētas koncepcijas vai skolas. Kopumā doktrīna raksturo cilvēka centienus strukturēt, sistematizēt un normatīvi nostiprināt zināšanas un uzskatus, neatkarīgi no konkrētās disciplīnas, kurā šis jēdziens tiek lietots.

 Ārējās saites