Jānis Ādamsons

Jānis Ādamsons (dzimis  Turkos) ir bijušais padomju un Latvijas jūras kara flotes robežsardzes virsnieks. Bijis Latvijas iekšlietu ministrs (1994—1995), kā arī vairāku Saeimas sasaukumu deputāts.

 Dzīvesgājums 
Dzimis 1956. gadā Turku pagastā, mācījās Bauskas 1. vidusskolā. 1979. gadā absolvēja mācības Kijivas Augstākajā Jūras politiskajā karaskolā, iegūstot jūras kara flotes politiskā darbinieka—stūrmaņa specialitāti un kļuva par PSKP biedru (1979).

1979. gada oktobrī sāka militāro dienestu kā kuģa komandiera vietnieks politiskajā darbā PSRS Valsts drošības komitejas Robežapsardzības karaspēka vienībā Tālajos Austrumos, pēc 3. ranga kuģa kapteiņa pakāpes saņemšanas 1987. gada maijā viņu paaugstināja par kara flotes daļas štāba priekšnieka vietnieku izlūkošanas darbā Malokuriļskā, tad par apmācību centra komandiera vietnieku Nahodkā, Piejūras novadā.

Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas J. Ādamsons  atgriezās dzimtenē, kur kļuva par Jūras spēku pārvaldes vecāko virsnieku Latvijas Aizsardzības spēkos, 1993. gadā par Jūras spēku komandiera vietnieku. No  līdz  viņš bija Latvijas Republikas Aizsardzības spēku Robežsargu brigādes priekšnieks, saņēma jūras kapteiņa militāro pakāpi.

 Politiskā darbība 
Pēc Ģirta Valda Kristovska demisijas J. Ādamsons kļuva par iekšlietu ministru Māra Gaiļa valdībā, šo amatu ieņēma no  līdz . 1995. gadā viņš iestājās partijā "Latvijas Ceļš", un no tās saraksta viņu ievēlēja par 6. Saeimas deputātu. Jau nākamajā gadā J. Ādamsons "Latvijas Ceļu" pameta un pievienojās LSDSP, un 1997. gadā kļuva par šīs partijas priekšsēdētāju. 

1998. gadā viņu ievēlēja par 7. Saeimas deputātu no LSDSP saraksta. 7. Saeimā viņš vadīja parlamentāro izmeklēšanas komisiju tā sauktajā "Pedofilijas lietā", 2000. gadā J. Ādamsons no Saeimas tribīnes paziņoja, ka liecinieki kā iespējamos pedofilus minējuši Andri Šķēli, Valdi Birkavu un Andreju Sončiku.
No LSDSP saraksta J. Ādamsons nesekmīgi kandidēja Eiropas Parlamenta vēlēšanās 2004. gadā.

2005. gadā J. Ādamsons pameta LSDSP un kļuva par Tautas saskaņas partijas biedru. 2008. gadā Eiropas Cilvēktiesību tiesa atzina par nepamatotu liegumu viņam kandidēt 8. Saeimas vēlēšanās. Nākamajā gadā J. Ādamsonu ievēlēja par Rīgas domes deputātu no "Saskaņas Centra" saraksta. Tāpat viņu ievēlēja par 10. Saeimas, 11. Saeimas, 12. Saeimas un 13. Saeimas deputātu no partijas "Saskaņa" saraksta.

13. Saeimā Ādamsons darbojās Aizsardzības, iekšlietu un korupcijas novēršanas komisijā, Pieprasījumu komisijā un Baltijas lietu apakškomisijā. Lai gan Ādamsonam nebija pielaides valsts noslēpumam, viņam bija tiesības piedalīties Saeimas Aizsardzības, iekšlietu un korupcijas novēršanas komisijas sēdēs, kurās amatpersonas prezentēja ierobežotas pieejamības informāciju.
2021. gada 11. jūnijā Ādamsonu apcietināja saistībā ar apsūdzību spiegošanā, bet novembrī Covid-19 vakcinācijas vai pārslimošanas sertifikāta trūkuma dēļ atstādināja no darba Saeimā. 

 Tiesāšanās 
 Satversmes aizsardzības biroja Totalitārisma seku dokumentēšanas centrs informēja 6. Saeimas prezidiju, ka J. Ādamsons ir uzskatāms par PSRS Valsts drošības komitejas štata darbinieku.  Saeimas prezidijs iesniedza pieteikumu Ģenerālprokuratūrai par iesniedzēja sadarbības fakta ar VDK konstatēšanu.  Reabilitācijas un Specdienestu lietu prokuratūras sagatavotais prokurora atzinums apstiprināja, ka PSRS Robežsardzes karaspēks bija PSRS Valsts drošības komitejas struktūrvienība un tāpēc J. Ādamsons ir uzskatāms par PSRS Valsts drošības komitejas štata darbinieku.

2000. gadā J. Ādamsons bija iesaistīts divās tiesvedībās: viņu apsūdzēja dienesta stāvokļa izmantošanā, kā arī uzsāka tiesvedību par to, ka viņš ir bijis PSRS Valsts drošības komitejas (VDK) darbinieks, līdz ar to nav tiesīgs kandidēt Saeimas vēlēšanās. Tiesa atzina, ka viņš kā bijušais padomju robežsargs ir bijis VDK štata darbinieks. Saeima gan lēma pret deputāta mandāta apturēšanu, toties Satversmes aizsardzības birojs nākamajā gadā liedza viņam pieeju valsts noslēpumam. 2002. gadā viņš Rīgā izraisīja satiksmes negadījumu, vadīdams savu automašīnu Suzuki Jimny alkohola reibumā,Ādamsons alkohola reibumā izraisa avāriju Delfi.lv par ko viņu sodīja ar autovadītāja tiesību atņemšanu un naudas sodu.

 Centrālā vēlēšanu komisija svītroja J. Ādamsonu no LSDSP iesniegtā deputātu kandidāta saraksta 8. Saeimas vēlēšanās, jo viņš neatbilda deputāta kandidāta prasībām, kas bija noteiktas "Saeimas vēlēšanu likuma" 5. panta 5. punktā.  J. Ādamsons par šo Centrālās vēlēšanu komisijas lēmumu iesniedza sūdzību Rīgas pilsētas Centra rajona tiesā.  Rīgas pilsētas Centra rajona tiesa noraidīja šo sūdzību.  Augstākās tiesas Senāts atstāja spēkā 2002. gada 20. augusta Rīgas pilsētas Centra rajona tiesas lēmumu. 2003. gadā J. Ādamsons vērsās Eiropas Cilvēktiesību tiesā.
2004. gadā tiesa atzina viņu par vainīgu dienesta stāvokļa ļaunprātīgā izmantošanā, 2000. gadā no Saeimas tribīnes apvainojot pedofilijā vairākas amatpersonas. Tiesvedība turpinājās līdz 2007. gadam, kad arī Latvijas Augstākā tiesa atstāja spriedumu negrozītu.

2008. gada jūnijā ECT ar 6 balsīm pret 1 apmierināja J. Ādamsona sūdzību pret Latvijas valsti par aizliegumu viņam kā bijušajam VDK virsniekam kandidēt Saeimas vēlēšanās, konstatējot Eiropas Cilvēktiesību konvencijas 1. protokola 3. panta pārkāpumu, un piesprieda valstij izmaksāt viņam kompensāciju 10 000 eiro (7020 latu) apmērā.ECT spriedums J. Ādamsona lietā  Latvijas valdība nolēma šo spriedumu pārsūdzēt Eiropas Cilvēktiesību tiesas Lielajā Palātā,Latvija pārsūdzēs Eiropas Cilvēktiesību tiesas spriedumu lietā "Ādamsons pret Latviju" — nra.lv bet spriedumu atstāja spēkā.ECT lietā pret Latvijas valsti lemj par labu Ādamsonam

 Apsūdzība spiegošanā 
2021. gada 10. jūnijā Saeima lēma par piekrišanu kriminālvajāšanas uzsākšanai pret J. Ādamsonu,Saeima piekrīt Ādamsona kratīšanai un apcietināšanai — aizdomas par spiegošanu Krievijas labā LSM bet 11. jūnijā Rīgas pilsētas Vidzemes priekšpilsētas tiesa nolēma Ādamsonu apcietināt sakarā ar aizdomām par spiegošanu Krievijas labā. Kriminālprocesu sāka saskaņā ar Krimināllikuma 85. panta pirmo daļu par neizpaužamu ziņu nelikumīgu vākšanu nolūkā tās nodot vai to nodošanu ārvalstij vai ārvalsts organizācijai tieši vai ar citas personas starpniecību vai par citu ziņu nelikumīgu vākšanu vai nodošanu ārvalsts izlūkdienestam tā uzdevumā tieši vai ar citas personas starpniecību.Tiesa apcietina deputātu Ādamsonu lsm.lv 2021. gada 11. jūnijā 31. augustā J. Ādamsons izstājās no partijas "Saskaņa" un tās Saeimas frakcijas. 2023. gada 9. novembrī J. Ādamsonam piesprieda astoņus gadus un sešus mēnešus ilgu cietumsodu. 2026. gada 16. janvārī Rīgas apgabaltiesa atcēla vienu no apsūdzībām un samazināja sodu par pusgadu. Līdz tiesāšanās beigām Ādamsons neatrodas apcietinājumā.

 Atsauces 

 Ārējās saites 

 Jānis Ādamsons — 6. Saeimas LSDSP frakcijas deputāts
 LR Ārlietu ministrija: Fakti lietā "Ādamsons pret Latviju"

Kategorija:1956. gadā dzimušie
Kategorija:Līvānu novadā dzimušie
Kategorija:PSKP biedri
Kategorija:"Latvijas Ceļa" politiķi
Kategorija:Latvijas Sociāldemokrātiskās Strādnieku partijas politiķi
Kategorija:Tautas saskaņas partijas politiķi
Kategorija:"Saskaņas" politiķi
Kategorija:Latvijas iekšlietu ministri
Kategorija:6. Saeimas deputāti
Kategorija:7. Saeimas deputāti
Kategorija:10. Saeimas deputāti
Kategorija:11. Saeimas deputāti
Kategorija:12. Saeimas deputāti
Kategorija:13. Saeimas deputāti
Kategorija:Rīgas domes deputāti (2009—2013)
Kategorija:PSRS virsnieki
Kategorija:Eiropas Cilvēktiesību tiesas lietas pret Latviju