3. Latgales kājnieku divīzija

Latgales kājnieku divīzija bija viena no četrām Latvijas Bruņotos spēkus veidojošajām divīzijām, dislocēta Alūksnē, Cēsīs, Rēzeknē un Valmierā.

 Vēsture 
Latgales divīzija piedalījās Latvijas brīvības cīņās. Bermontiādes laikā Latgales divīzija veica izšķirošo uzbrukumu pāri Daugavas grīvai. Ziemeļlatgales atbrīvošanas operācijas laikā Latgales divīzijas štābs atradās Gulbenē ar pulkvedi Berķi priekšgalā, viņa padotībā pārgāja arī Latgales partizānu pulks.

 Divīzijas komandieri 
Latgales divīzijas komandieri:
 pulkvedis Krišjānis Berķis (15.07.1919.—30.11.1930.)
 ģenerālis Rūdolfs Bangerskis (11.1929.—08.1930.)
 ģenerālis Krišjānis Berķis (08.1930.—04.1934.)
 ģenerālis Andrejs Krustiņš (04.1934.—06.1940.)

 Divīzijas pulki un to komandieri (1940) 
Divīziju veidoja 3 kājnieku pulki un 1 artilērijas pulks:
 7. Siguldas kājnieku pulks (pulkvedis V. Spandegs)
 8. Daugavpils kājnieku pulks (pulkvedis M. Kasparsons)
 9. Rēzeknes kājnieku pulks (pulkvedis R. Ceplītis)
 Latgales artilērijas pulks (pulkvedis J. Žīds)

1940. gadā divīzijas komandieris bija ģenerālis A. Krustiņš, divīzijas komandiera palīgs — ģenerālis R. Klinsons, štāba priekšnieks — pulkvedis K. Lejiņš.

 Atsauces